277 



Vest-Grønland: Umanak, 25 — 35 Fvn., Sten og Klippe- 

 bund, 1 Ex. Ç (S. M., Torell) — Prøven, 40 Fvn., Klippebund, 

 1 Ex. ? (S. M.,. Torell). 



Udbredelse: Nova-Scotia, New-Foundland, New-England, 

 7—100 Evn. (Verrill). 



To smaa grønlandske Rossier, hjembragte af Prof. Torell 

 fra Umanak og Prøven, har Lönnberg bestemt som R. Hyatti, 

 og jeg mener, Bestemmelsen er korrekt. Rossia Hyatti er paa- 

 faldende lig R. glaucopis ; den eneste Forskjel, jeg har kunnet finde 

 efter Beskrivelserne og de to foreliggende Exemplarer, ligger i 

 Sugekopstillingen. Sugekopperne sidde ved Grunden i to Rader, 

 men højere oppe bliver Stillingen uregelmæssig firradet. Ogsaa 

 Gladius synes dog forskjellig (smig. Verrill 1882 , Tab. 35, 

 Fig. 6 og Sars 1878, Tab. 32, Fig. 4). 



8. Rossia megaptera, Verrill. 



1881. Rossia megaptera, Verrill: Transact. Conn. Acad, vol.5, 



p. 349, Tab. 38, Fig. 1 ; Tab. 46, Fig. 6. 



1882. — — — : Ann. Rep. Fish & Fisheries 



for 1879, p. [173], Tab.35, Fig. 3—4. 



Vest-Grønland: 6ö° 36' N.B. 56° 24' V. L., 349 Evn., 

 1 Ex. S (К. M., Wandel). 



Udbredelse: New-Foundland, 150 Evn. (Verrill). 



Efter Verrill s Text synes denne Art hidtil kun at have 

 været kjendt i et eneste hunligt Individ. Det grønlandske er 

 en Han. Den svarer i de almindelige Forhold temmelig godt 

 til Verrills Beskrivelse, er kun mere ensfarvet rødbrun. 

 Kopperne paa Sidearmene ere noget forstørrede , ligeledes, 

 men i mindre Grad Bugarmene. Hektokotylisationen er ejen- 

 dommelig: Armene ere drejede aldeles indad mod hinanden; 

 Kopfladerne bære ikke Spor til Kirtelporer, heller ikke findes 

 de forhøjede og fortykkede Grundstykker for Yderrækkens Kop- 

 per; Membranen er vel fortykket og noget udvidet, men i 



