i. p. Hydractinia echinataWiniher 1879, Naturhist, Tidsskr., 



3. R., 12. Bd., pag. 269. 

 — — Levinsen 1892, Vidensk. Meddel, na- 



turhist. Foren. Kjøbenhavn for 

 1892, pag. 153. 



i. p. — mo?iocarpa Broch 1909, Fauna Arctica, Bd. V. 



Forekomst: 



Vest-Grønland: Upernivik, 72°47' n. В., 150—170 m, en stor 

 Koloni paa Buccinum hydwphanum. indeholdende Dyr (Winther, 

 Levinsen [Olrik]). 



Ikke kendt fra Øst-Grønland. 



Øvrige Udbredelse: Island (Winther, Sæmundsson). Jan 

 Mayen (v. Lorenz). Norge fra Nordkap til Kristiania-Fjord (Bonne- 

 vie). Sverrigs Vestkyst (Segerstedt, Jäderholm). Danske Farvande 

 indtil vesthge Østersø (Levinsen). Nordsøen (Broch, Hartlaub). 

 Britiske Øer (Hincks m. fl.). Frankrig (Billard). Portugal (Nobre). 

 Middelhavet (du Plessis^. — Nord-Amerikas Østkyst (Stimpson, 

 Verrill m. fi.). 



»Hydra squamata« Fabricius blev af Lütken og Winther 

 fejlagtigt henført til Hydractinia echinata. — Broch (1909, 

 op. cit.) formoder, at det af Levinsen omtalte Exemplar af 

 Hydractinia fra Upernivik tilhører Arten H. monocarpa Ali- 

 man, som iøvrigt kendes fra Spitzbergen, Nordenskiölds-Hav 

 og Ny-Sibiriske Øer. 



16. Hydractinia Alimani Bonnevie. 



Hydractinia Allmani Bonnevie 1898, Zeitschr. f. wissensch. 

 Zoologie, Bd. LXIII. 



— — — 1899, Den Norske Nordhavs-Exped., 



Bd. 7. 



— — Jäderholm 1902, Bihang t. K. Svenska 



Vetensk.-Akad. Handl., Bd. 28, Afd. 

 IV, Nr. 12, pag. 8. 



— — — 1909, Kgl. Svenska Vetensk.-Akad. 



Handl., Bd. 45, Nr. 1, pag. 49. 



