1096 



Omraade; da de imidlertid ogsaa findes ved begge det nord- 

 lige Stillehavs Kyster, saa tør man vel antage, at det Centrum, 

 hvorfra de har taget deres Udbredelse, ligeledes findes i det 

 arktiske Omraade. Forholdet mellem Grønlands Vest- og 

 Østkyst er saa ensartet, at man maa betegne begge som et 

 enkelt, ensartet faunistisk Gebet. Grønlands Østkyst er 

 sikkert for flere Arters Vedkommende blevet befolket vest 

 fra, saaledes er sikkert Boltenia oçifera vandret langs Øens 

 Nordkyst. At der fra Vestkysten kendes et betydeligt højere 

 Antal Arter har rimeligvis sin Grund i, at Østkysten ikke er 

 blevet nær saa indgaaende undersøgt. Det er at vente, at 

 de fleste af de vestgrønlandske Arter, der hidtil ikke er kendt 

 fra Øst-Grønland før eller senere vil blive paavist der, saa 

 meget mere som det for Størstedelen drejer sig om Arter 

 med circumpolar Udbredelse. Omvendt maa det ogsaa ven- 

 tes, at de faa østgrønlandske Former, der endnu ikke er kendt 

 fra Vest-Grønland ogsaa vil vise sig der. Hvor vidt Tethyum 

 pyriforme ogsaa forekommer paa Østkysten maa foreløbig 

 staa hen, da dennes Art i sin iøvrigt circumpolare Udbredning 

 viser paafaldende Mangel paa Continuitet. Det arktiske Dyb- 

 havs Ascidiefauna er for Tiden saa godt som ukendt. For 

 Grønlands Vedkommende gælder det samme; hvad vi fra 

 dette Land kender af Ascidier fra større Dybder end c. 500 m, 

 er udelukkende litorale Former, der med Hensyn til vertikal 

 Udbredelse viser en paafaldende Amplitude. Heller ikke vfl 

 jeg undlade at gøre opmærksom paa det ringe Antal af kolo- 

 nidannende Ascidier, der er kendt fra Grønland; hvorvidt 

 der virkelig er Mangel paa saadanne Former eller — hvad 

 der er mindre sandsynligt — at de er overset af Samlerne, 

 maa Fremtiden vise. 



