1175 



Eunephthya jruticosa + Gersemia loricata + G. abyssorum 



Broch: Arkt. Alcyon. Tromsø Mus. 

 Aarshefter. Vol. XXXIV, 1913, p. 



180, 181. 



For Berettigelsen af den i ovenstaaende Synonymiliste 

 givne stærke Sammendragning af hidtil tilsyneladende vel 

 begrundede Slægter og Arter til een Art vil man fmde nærmere 

 Grunde givne i min Afhandling om Alcyonaceer, som senere 

 vil foreligge i Værket om Ingolf-Expeditionen (Vol. V, Part 7). 

 Her skal jeg kun bemærke, at jeg allerede i 1886, i »Kara- 

 havets Alcyonider«, havde henregnet under E. (Voeringia) 

 fruticosa (M. Sars) saadanne Former, som umiddelbart efter 

 blev publicerede af Danielssen som Voeringia clavata, capi- 

 tata m. fl., og at jeg ved et Besøg i Museet i Bergen faa Aar 

 senere, hvor jeg havde Lejlighed til at gøre mig bekendt med 

 den Norske Nordhavs-Expeditions Materiale, hvorpaa disse 

 og mange andre »Arter« og »Slægter« var baserede, udtalte, 

 at efter min Overbevisning indeholdt det hele Materiale højst 

 3 — 4 holdbare Arter (deri indbefattet de to i nærværende 

 Fortegnelse som E. glomerata og E. florida opførte) — en Ud- 

 talelse, som af mine Kolleger ved Bergens Museum den Gang 

 blev modtagen med Hovedrysten. Eftertiden har imidlertid 

 givet mig Ret, forsaavidt som en betydelig Reduktion er fore- 

 taget af alle de Forskere, som har haft Lejlighed til at gen- 

 nemgaa Nordhavs-Expeditionens Alcyonidemateriale, af May, 

 Studer (litterært alene), ganske særlig af Kükenthal, som 

 overhovedet har indlagt sig stor Fortjeneste af sin grundige 

 Revision af de fleste Hovedgrupper indenfor Alcyonarierne, 

 og af Broch. Naar jeg nu er gaaet endnu videre end disse 

 mine Forgængere, er dette sket efter en omhyggelig Prøvelse 

 af et meget omfangsrigt Materiale — af Exemplarer i Hun- 

 dredvis, vistnok ca. Tusinde, hidrørende fra største Delen af 

 disse Formers kendte Udbredelsesomraade, — sikkert større 

 xxni. 76 



