6 



II. Dr, Jan Vilhelm: 



Fuss, BiscHOFF, Pringsheim, A. Braun, Nordstedi, A. de 

 Bary, částečně též Migula a Giesenhagen. 



Pozorovaný průběh klíčeni jader parožnatkových jest 

 skoro na malé odchylky souhlasný n všech druhů. 



Po kratší nebo delší době odpo- 

 činku vnitřní obsah jádra skrytý v o- 

 balu neprůhledném rozdělí se ve 2 

 buňky, z nichž basální buňka obsahu- 

 jící hojně zásobních látek, analogická 

 funkcí dělohám u jevnosnubných rost- 

 lin, zůstane uvnitř jádra a druhá, na- 

 zvaná první uzlinnou buňkou, roztrhne 

 obal jádra 8 dělí se kolmou přehrád- 

 kou znova ve 2 buňky. Z těchto rychle 

 vyrůstajících vláknitých buněk jedna obrací se geotropieky 

 vzhůru svisle, druhá pak roste svisle nebo šikmo dolů. První 

 z těchto buněk vyrůstá později v prvoklíček (proeharu) a 



Obr. 1. Chara aspera. 

 Klíčeni jádra (j), z ně- 

 hož vyrůstá prvoklíček 

 (p) a hlavní kořen pr- 

 voklíčku (r). 



Obr. 2. — 3. Chara aspera. Další vývoj prvoklíčku a hlavního 



kořínku z jádra. 



druhá v hlavní kořen prvoklíčku. Obě dále utvoří střídavě 

 článkové a uzlinné buňky. První tyto uzlinné buňky na prvo- 

 klíčku a kořenu rozdělují se ve dvě buňky, jež oddělují další 

 obvodové buňky dorůstající v přeslen zprvu vláknitých jedno- 

 duchých buněk rhizoidových. Tak vznikají kořínkové útvary 

 bez chlorophyllu, čerpající dosud ze zásobních látek basální 

 buňky jádra. 



