Monografická studie o českých parožiiatkách. 



9' 



ve 2 — 3, u ToJifpell a Char y 3 — 7, nejčastěji jen v 5 buněk 

 ronohem silnejříc-h a delších než n listů prvoklíčku, jest vý- 

 voj listů poznenáhlý. Špička prvoklíčku obstarává jako důle- 

 žitý orgán výživy stavební látky 

 pro vývoj listů prvoklíčkovýeh 

 a možno ji srovnati s funkcí 

 prvních listů uaddéložních u rost- 

 lin jevnosnubnyeh. Poslední buii- 

 ka špičky prvoklíčkové má nej- 

 častěji podlouhle kulovitý tvar 

 na konci, ač také u téhož druhu 

 možno pozorovati různé odchyl- 

 ky. Podobně i dokud nejsou znač- 

 uěji dorostlé listy prvoklíčku, 

 jeví vrcholová buňka (pupen) po- 

 měrně malou činnost, očekáva- 

 jící silnější příliv stavebních lá- 

 tek z přeslenu listů prvoklíčo- 

 výeh. Proto nelze na prvoklíčku 

 snadno tento pupen pozorovati a 

 zřejmé jsou jen listy, za nimiž 

 a mezi špičkou prvoklíčkovou po- 

 zději neobvčejně rychle vyrůstá 

 nová osa vlastní rostliny parožnat- 

 kové, dělící se pak dále v články a uzliny. Dobře dají se sledo- 

 vati ve svém vývoji lístky prvoklíčkového přeslenu dle počtu 

 jejich buněk a možno tak při větším srovnávacím materiálu 

 přesně stanoviti postup dělení uzlinných buněk. 



Obr. 11 — 13. Chara aspera. 

 Přeslen listů prvoklíčku a 

 pupen 'v; totéž v dalším vý- 

 voji; pupen prvoklíčku vy- 

 ňatý ze strany. 



Obr. 14—16. Chara hispida. Přeslen listů prvoklíčku z různých stran. 



