o smysl, ústrojích v postranní soustavě mladých úhořů (monté).23 



— Pokud se vnějšku ještě týká, přisedá k hornímu konci buň- 

 ky smyslová brva, o níž později. 



Použitím různých method preparačních najdeme různé 

 detaily ve vnitru smyslové buňky. Na prvním místě tu sluší 

 uvésti Heidenhainův haematoxylin ; na preparátech jím 

 barvených je patrno nejvíce podrobností. Především je to j á- 

 dro, jež v buňce velmi dobře vyniká. Nachází se v dolní, 

 rozšířené polovině buňky, jsouc někdy skoro až v středu je- 

 jího, jindy je posunuto až na spod a takřka leží na vydutém 

 dně. Ihned je nápadnou úplná shoda ve tvaru i součástech 

 s jádrem podpůrných buněk. Je tvaru mírně oválného, nebo 

 v širší buňce kulovitého; vyznačuje se dosti silnou blanou, 

 barvící se velmi intensivně. Obsah jeho je hrubě granulosní 

 a objímá vždy zřetelný, velký nucleolus; také bývají přítom- 

 ny nueleoly dva. Překvapující je velikost jader; jejich prů- 

 měr obnáší obyčejně asi 4 fi. Nucleolus má sám průměr 0-8 

 až 1 /ť. Popsaná struktura jádra je v celku jednoduchá a je 

 dobře patrnou také při použití jiných barviv, tak jmenovitě 

 brasilinu, Ehrlichova haematoxylinu a zvláště gentiana-vio- 

 letti. Jinak jádro samo o sobě zvláštností nějakých nevy- 

 kazuje. 



Za tc) tím zajímavější je ostatní skladba buňky, a to jak 

 plasmy samé, tak o x,g a n u 1 í v ní se nacházejících. Jak 

 jsme již podotkli, v souhlasu s nálezy Kolmerovými (11) jeví 

 se struktura plasmy jemně vláknitou, což je zajisté poukaz na 

 stejný základ a vznik jak podpůrných, tak smyslových buněk. 

 Fibrilly plasmatické ^ejsou na všech preparátech patrný. 

 S jistotou o nich můžeme mluviti pouze na základě preparátů 

 haematoxy línových a brasilinových. Ale ani zde nejsou pa- 

 trný vždy a zdá se, že na jich zřetelnost má vliv též stáří buň- 

 ky. Preparáty ze starších monté mají fibrillární strukturu 

 málo zřetelnou, ale buňky v pohárcích, třeba že nejsou větší, 

 jsou lépe vyvinuté. Jako u podpůrných, tak i u buněk smy- 

 slových probíhají tato vlákna celkem podélně, ale tvoří velice 

 hustou spleť různě se ohýbajíce a křížíce. Nezdá se však, jak 

 Kqlmer tvrdí, že probíhají pouze při povrchu buňky, naopak 

 pronikají asi celým tělem jejím. Plyne to z následující okol- 

 nosti. Na většině haematoxylinových preparátů je patrno roz- 



