o smysl, ústrojích v postranní soustavě mladých úhořů (monté). 21 



jenž dokázal smyslovou funkci buněk těchto. — Jádro nachá- 

 zí se v podpůrných buňkách vždy na dně jejich; sem bylo za- 

 tlačeno súžením horní části buněčného těla. Je značně velké, 

 oválné; delší průměr, stavící se do osy buňky, obnáší přes 

 4 u. Má intensivně se barvící blánu jadernou a zrnitý obsah, 

 v němž nacházíme jeden, zhusta však dva, ba i tři nucleoly 

 ]»arvící se vždy úplně černě, 



Není-li na preparátu fibrillární struktura buněk příliš 

 patrnou, tak že nezakrývá tak detailů v buňce, můžeme v o- 

 krajových buňkách často spatřiti (obr. 32.) nad jádrem, jež 

 tu není ještě tak hluboko, jako u podpůrných buněk v pro- 

 středku pohárku, velký světlý dvůrek, jenž je předělen tmav- 

 ším proužkem. Jinak zvláštních detailů na podpůrných buň- 

 kách nebývá. — V okrajovém pásmu pohárku však často na- 

 jdeme buňky, jež se dole sužují v sloupečkovitý výběžek a 

 dostávají hruškovitý tvar, souvisejíce s membránou basilaris 

 pouze oním sloupkem. Ten je někdy velice krátký, tak že není 

 skoro patrný; buněk takových bývá na samém okraji něko- 

 lik vedle sebe; teprve dále pozorujeme rozlišení v sloupcovité 

 a hruštičkovité buňky, z nichž ony jakoby vznikaly tlakem 

 sousedních hruštičkovitých buněk. Dále do vnitra pohárku, 

 kde mu přibývá na příčném průměru, stává se popsaný sloup- 

 kovitý výběžek tenčím a delším, buňka pak, jíž přináleží, do- 

 stává více a více charakter smyslové buňky. Málokdy se ten- 

 to sloupek zachovává dále, ztenčuje se a odtrhuje od spodní- 

 ho okraje pohárku a konečně i zaniká. Buňka sama differen- 

 euje se v hruškovitou smyslovou buňku. — Ale tyto, jak se 

 zdá, mohou vznikati i jinak, totiž uprostřed pohárku, třeba 

 již úplně vyvinutého. Najdeme zde dosti často úplně černě 

 zbarvenou cylindrickou buňku; jí podobné útvary, které se 

 nezbarvily tak intensivně, zdají se, ač je věc značně nezřetel- 

 nou, prodělávati akinetické dělení. Smyslová buňka dole po- 

 kračuje v část úplně podobnou spodní polovině podpůrných 

 buněk. Mnohdy jedná se o zrakový klam, neboť pohneme-li 

 mikrometrickým šroubem, poznáme, že obě části zdánlivě jed- 

 né buňky neleží stejně vysoko a nepatří tudíž k sobě. Těžko 

 je ale vysvětliti podobný zjev, když i při největších zvětše- 

 ních hnutí mikrometrickým šroubem má za následek zmenše- 

 ní nebo zvětšení ostrosti celého útvaru. Jedna okolnost je tu 



