o smysl, ústrojích v postranní soustavě mladých úhořů (monté). 13 



splynou úplně, tvoříce tak štěrbinovité otvory. S obou stran, 

 do lumina kanálku i zevně, je každá šupina pokryta tenkou 

 vrstvou vazivových buněk; obě tyto vrstvy otvůrky v šupině 

 kommunikují a vyvinuty jsou zvláště dobře v místech, kde 

 se sbližují okraje šupiny. Zde se spojují vazivové buňky obou 

 vrstev v silnější pruhy, dobře upevněné na zmohutněvších 

 v okolí jejich vazivových vrstvách; štěrbinovitými otvory 

 mezi sblíženými okraji šupiny souvisejí oba pruhy silnějšími 

 sloupci buněk a tvoří závěs pro vlastní epithelovou trubici ka- 

 nálku postranní čáry. Za sebou následující šupiny souvisejí 

 svými vazivovými obaly a tvoří tak souvislou pochvu pro tru- 

 bici smyslového epithelu. Tato trubice, vlastní kanálek smy- 

 slový, probíhá upevněna na popsaném závěsu, jdoucím ve 

 štěrbinách mezi sblíženými okraji šupin. Pokud jsem našel 

 v literatuře, líěívá se jako kanálek složený z jemného epithelu, 

 tvořený jednou i více vrstvami kubických buněk; tak Boden- 

 STEiN (6) má za to, že při koncích, či vyústěních kanálku, kde 

 je více vystaven různým podrážděním, je stěna epitheliální 

 silnější, než na místech více chráněných, vzdálenějších. Z ji- 

 ných vlastností smyslového epithelu uvádí na př. Heilig (9), 

 že vedle zřejmé souvislosti s pokožkou má s touto společný vý- 

 skyt elementů žlaznatých, zvláště při vyústění, kdežto čím 

 dále stávají se tyto řidšími. Také tu konstatuje naprostý ne- 

 dostatek pigmentových buněk, jediného elementu pokožkové- 

 ho, který v epithelu smyslovém úplně schází. Není ničím 

 zvláštním, že chromatofory, jež jsou mesodermálního původu, 

 tvoříce se ve škáře — což ostatně Heilig hned na to také u- 

 vádí — scházejí v epithelu čistě ektodermálního původu. 



Ve zřetelně vyvinutém kanálku je patrná d v o u- 

 vrstevnost jeho stěn. Na řezu kanálkem je nám v prvé 

 řadě nápadným ostré ohraničení lumina jeho, působené zřetel- 

 ně patrnou membránou limitans, již vylučuje vrstva pevně 

 souvislých kubických buněk. Kdežto jsou tyto na straně di- 

 stální vzhledem k luminu kanálku nepatrně zúžené a na hra- 

 nách zakulacené, dále pak jsou seřazeny kol kruhovitého nebo 

 oválného lumina kanálku, tak že mírně divergují, na straně 

 proximální souvisejí jednak ostrými výběžky, jednak zmíně- 

 nou již membránou limitans, již vylučují. Souvislost buněk 

 těchto je velice pevná a ony samy mají hustý obsah plasma- 



