X2 I- Otakar John: 



provazce buněk, formovaného involucí pouze hlubších vrsté-s- 

 ektodermu«. Pro Teleostei platí dle něj druhý způsob, kd(j 

 »kanál je výsledkem mnohem větší involuce, která zahrnuje 

 celý ektoderm a uzavírá v sobě spolu ektodermální končinuj 

 která dává původ plagiostomickému kanálu«. Pokud možnc 

 srovnati tvoření se kanálku úhoře dle popsaných detailů s ná\ 

 zorem Allisovým, vidíme, že se tu jedná skutečně o teleostovjj 

 způsob tvoření kanálku, neboť na vchlípení jeho se zúcíistíj 

 ní celý ektoderm. Není tu ale žádné »dehiscence nebo deliquesl 

 cence v solidním provazci buněk«, jako u plagiostomového kaf 

 nálku; pokud bylo možno zjistiti na mých preparátech, jal? 

 výše uvedeno, zúčastní se jednak asi nejvrchnější vrstva pO' 

 kožková a pak nepopiratelně nejspodnější vrstva na tvoření 

 vlastního epitheliálního kanálku, kdežto ostatní vrstvy se ro 

 zestoupí patrně pod vlivem tlaku tvořící se škárové podkovy 

 základu budoucího kostního obalu. 



Laterální kanálek je u monté ještě dosti nepatrného lu 

 mina a tak při sledování jednotlivých částí jeho ušly nám 

 leckteré detaily, jež zřetelný jsou na dobře, ano mohutně vy- 

 vinutých kanálcích na předu hlavy. Tedy za účelem přesnéhd 

 vytčení součástí uvedeme ještě stručný popis některého z do-l 

 bře vyvinutých kanálků (obr. 29.). 



Nej zevnější vrstvu tvoří kostní, či zde spíše ještě chru 

 pavčité obaly. Na příčném řezu jeví se jako několik lamelleki 

 dvě, tři i čtyři; jejich tlouštka obnáší asi 3 — 7 /<, délka při-i 

 bližně 8 — lOkráte větší. Konce jejich jsou zaoblené. Lamelly 

 tyto se obloukovitě ohýbají, naznačujíce tak souvislost kru- 

 hu, jejž tvoří. Na několika sousedních řezech pozorujeme, že 

 poloha míst, kde lamelly končí, se mění; vidíme je opět splý- 

 vati a na místech dříve solidních vystupují nová přerušení. 

 Jedná se tu o zjev, který popsal již Bodenstein (6) : kanálek 

 jest obalen kostní či chrupavčitou šupinou, respektive šupi- 

 nami vyvinujícími se pod smyslovým pohárkem. Ku krajům 

 se poněkud ztenčují; vyškytají se v nich četné perforace, 

 z nichž jednu shledává Bodenstein (6) typickou, tu, kterou 

 prostupuje větévka nervová pro pohárek. Jak okraje šupin 

 samých, tak i jich perforací jsou mírně otupené, zakulacené, 

 nikdy ostré, což bylo viděti na příčném řezu. Tyto šupiny se 

 okraji svými stáčejí, až se jimi nad pohárkem sblíží; ale ne^ 



