o smysl, ústrojích v postranní soustavě mladých úhořů (monté).ll 



i na značně krátké distanci. Tak na př. na oné sérii, dle níž po- 

 psán vylíčený postup, dá se tento sledovati celkem na 10 ře- 

 zech 5 /.i silných, tedy na distanci asi 0-05 mm. Z toho plyne, 

 že vyústění kanálku na povrch děje se tu dosti náhle. Celkem 

 pak odpovídají rozměry jeho rozměrům primárního póru, jenž 

 má rovněž délku asi 0-05 mm, spíše o něco menší. Výše jsme 

 však počítali též některé řezy, asi dva, kde nebylo ještě žád- 

 ného vchlípení nebo zářezu v pokožce. 



Po uzavření (obr. 28. d) kanálku obejme jej škára se 

 všech stran tím způsobem, že v místech, kde se dotknou kon- 

 ce podkovy, vlákna škárová se rozvětví. Mohutnější svazek 

 jejich utvoří pod ztenčenou pokožkou, v jejímž zářezu na spo- 

 du kanálek probíhá, vrstvu úplně podobnou vrstvě škárové 

 pod ostatní pokožkou. Tato vrstva také jiného významu nemá, 

 než vytvořiti pokračování škáry pod pokožku. Vrstvička ob- 

 jímající se spodu kanálek stává se stále řidší, méně souvislou; 

 za to jsou v ní elementy chrupavčité stále mohutnější. Dokud 

 tyto tvoří pouze vrstvu pod kanálkem, nezasahujíce značně ji 

 svými okraji nad něj, nýbrž nanejvýše se ohýbají a naznačují 

 budoucí obejmutí jeho, tu nacházíme ještě mezi nově utvoře- 

 nou vrstvou škáry nad kanálkem a mezi tímto vrstvu podob- 

 ných buněk, z jakých byla utvořena ona výše popsaná podko- 

 va při základu kanálku. Zřejmě jeví charakter vazivových 

 buněk, sloužících tu za závěs kanálku. Jsme již tedy v mí- 

 stech, kde dle popisu Bodensteinova (6), kanálek probíhá u- 

 zavřen v cutis. 



V dalším průběhu se okraje chrupavčité lamellky zahý- 

 bají kolem kanálku, postupují výše a obejmou jej docela. Ka- 

 nálek po případě pak vstupuje pod vlastní škáru a probíhá tu 

 na povrchu svaloviny ve vazivové vrstvě (těla subcutanea). 

 Jindy dokonce prostupuje až ke kostem lebečním a probíhá po 

 nich, o čemž podrobněji pojednáno bude později. 



Jak již uvedeno, v základních rysech zúčastní se na tvo- 

 ření kanálku dvě vrstvy tělní, ektoderm a mesoderm. Tato du- 

 plicita stěn je známa (Heilig (9)). Pokud Allis (3) popisu- 

 je tvoření kanálku, tu rozeznává dvojí typ: plagiostomový a 

 teleostový. Plagiostomovým způsobem rozumí tvoření kanál- 

 ku »dehiscencí nebo deliquescencí v centrální části solidního 



