! Monografická studie o českých parožnatkách. 17 



Zákon o dělení pupenových uzlin může býti vyjádřen 

 í iinak uspořádaným vzorcem: 



K = {cr + cl) -\- {ui -\- Ui -{-... . ihn ). 



Tak zvané listy parožnatek bývaly také nazývány vět- 

 i vemi přeslenovými (ramuli, folia nebo paprsky) . V mnohých 

 \ vztazích podobají se lodyze, ale také od ní se značně různí. 

 j Vyvinují se z obvodových buněk uzliny lodyžní {u-^^, ^Í2 atd.) 

 f a tvoří přeslen kolem ní. Počet těchto listů bývá velice roz- 

 i manitý i u téhož druhu nebývá stálý, 6 — 15, často jen 7 — 8 

 listů v jednom přeslenu. U Characei bývá jejich počet větší 

 1 než u Nitellacei, ale tu také počet pro jednotlivé druhy stá- 

 j lejší. Listy vyvinují se směrem basipetalním (na rozdíl od 

 ' lodyh) a mají ukončený vzrůst. Buňky listu vzniklé z vrcho- 

 lové buňky listové {v') jsou jako u lodyhy střídavě článkové 

 (!) a uzlinné (h) . 



Počet článků listu jest podle druhů dosti stálý, ale často 

 ua témže individuu nalezneme četné odchylky; na listech u 

 f Nitell bývá obyčejně 2 — 5, u Char 7 — 10 článků. Poslední 

 I jedna nebo více buněk listových nedělí se v článkovou a uzlin- 

 nou, takže uzlinné tu scházejí a článkové jsou jedna vedle 

 : druhé; nazývají se dohromady pak konečným článkem li- 

 i stovým. Buňky článkové listu se dále nerozmnožují jako u 

 ' rodu Char a mají také okornatění na listech, jež vzniká z bu- 

 něk, a z nich pak vyvinují se lístky (foliola) někdy i zvané 

 , postranními nebo paprsky druhého stupně. Některé druhy 

 i rodu Char a mají také okornatění na listech, jež vzniká z bu- 

 něk basilární uzliny lístkové. Poslední buňky listu bez uzlin 

 bývají skoro vždy neokornatěné. 



Lístky u rodu Char a jsou vždy jednobuněčné a menší 

 ; než listy, i počet jejich v uzlině bývá skrovnější než listů 

 j v přeslenu. U některých druhů bývají stejné délky {Chara 

 ■ canescens), jindy jsou nestejně dlouhé a pravidelně na vnitř- 

 ! ní straně listu k lodyze obrácené vyznačují se větší délkou 

 ' {Ch. intermedia) . U jiných druhů zase na vnější straně listu 

 I zakrňují a jeví se jen jako mírně vyklenuté bradavky {Ch. 

 \ foefAda). V sterilních uzlinách lístkových nejčastěji nebý- 

 1 vají vůbec vyvinuty (na př. sterilní Ch. fragilis). Délka 

 lístků u některých druhů dle lokalit nebývá měnlivá a proto 



