Monografická studie o českých parožnatkách. 35 



vidní tohoto polymorfního typu rostlinstva přicházíme k sy- 

 stematiekémn ocenění rozlišovacích znaků, 



Parožnatky rozlišují se dnes podstatně ve dvě skupin}^, 

 jež systematicky považovány jsou za čeledi (1. c. Nordstedt, 

 Fragmente) nebo za podčeledi (Leonhardi, Braun, Migula a 

 jiní) nebo původně za rody (Agardh) . Hlavním rozlišovacím 

 znakem jest u Characeí pětibuněčná korunka cystokarpu, 

 u NiteUaci desítibuněčná. Rozdíly obou skupin nejsou jen mor- 

 fologické, ale také anatomické a jiné. 



Dalším poznáváním vznikl nový rod Lychnothamnus 

 (Ruprecht) a dnes již neuznávaný podrod Charopsis (Ků- 

 tzing), takže Leonhardi stanovil na základě postavení anthe- 

 ridií z Braunových 4 podrodů samostatné rody: Nitella a 

 . Tolypella, Lycíinoihamnus a Chara. Nordstedtem pak roz- 

 dělen byl rod Lychnothamnus ve dva: Laniprothamnus a 

 Lychnoťkamnus. Konečně Migula povýšil Leonhardiho sectio 

 Tolynellopsis v samostatný rod s jedním jen druhem vyloučiv 

 ho z rodu Chara. 



Y prvních dol^ách poznání parožnatek bylo ohraničení 

 ' typů dosti nestálé a pojem druhu neb^d dosti vymezený, teprv 

 základními pracemi s^^stematickými Braunovými a Leonhar- 

 ; DiHo stanoveny pevně kritickým prolilédnutím velkého mate- 

 riálu zásady pro rozlišení znaků charakterisujících jednotlivé 

 druhy a nižší kategorie systematické. Pojem druhu u parož- 

 natek jest již v dnešní době četnými pracemi monografickými 

 dosti vymezený. Při srovnávacím studiu s^^stematickém nej- 

 ' větší zřetel jest třeba míti pro správné ocenění stálosti a měn- 

 livosti jednotlivé části rostliny, jich používáme k vytknutí 

 rozlišovacích znaků. Z těchto stálých znaků u Nitellacei jsou to 

 ! zejména listy, jejichž způsob rozčlenění jest charakteristický 

 I pro rozlišení nejen rodů {Nitella, Tolypella), ale také pro jed- 

 1 notlivé druhy. Druhy rodu Nitella rozdělují se opět dle zakon- 

 ' cení listového, buď jednobuněčného {Monarthrodactylae) buď 

 ■ dvoubuněčného {Diarthrodactylae) atd. Y první skupině ji- 

 ným znakem stálým jest vyskytování se rosolovitého ol)alu 

 I kolem rozmnožovacích ústrojů (Gloeocarpae), nebo rozmnožo- 

 I vací ústroje jsou bez obalu rosolovitého (Gymnocarpae). Pro 

 i jednotlivé druhy jest důležitým stálým znakem jejich jedno- 

 domost nebo dvoudomost, složení listů, tvar a velikost roz- 



