36 II- Di'- Jan Vilhelm: 



mjiožovacíeh ústrojů, hlavně pak jádra. I^ro druhy rodu Chara 

 jsou rozlišovací znaky zase jiné. Zde zvláště důležitým zna v 

 kem pro přesné rozlišení druhu jest způsob okornatění lodyhy 1 

 a listů, různé vyvinutí palistového věnce, složení listů, i 

 tvar a velikost rozmnožovacích orgánů a jiné znaky, 

 jež podrobně uvedeuy v systematické části. Všeobecně možno 

 říci, že počítáme k druhu taková individua, jež v hlavních 

 znacích se shodují bez přechodů v neměnlivých znacích. 



I v těchto vyhraněných druzích vyskytují se v někte- 

 rých částích rostliny jiné změněné, při tom však ustálené 

 znaky, jež se udržují v dalších pokoleních. Tím vznikají další , 

 nižší jednotky systematické: poddruh (subspecies) a odrůda 

 (varietas) . Příkladem jest Chara gymnophylla celkem shodu- 1 

 jící se s Ch. foetida skoro ve všech znacích až na neokornatěné 

 články listu, jež jsou fertilní. Ch. gymnophylla, ač uvádí se 

 Ml" GULOU a jinými auktory za druh, přece považována jest ode 

 všech jen za slabší druh, Nordstedtem, Braunem pak za sub- -j 

 species, neboť ve většině hlavních znaků shoduje se s Ch. \ 

 foetida. 



Podobně i odrůdy rozlišují se od druhu, s nímž mají sice 

 většinu trvalých znaků, ale mimo tyto rozhodující znaky dru- 

 hové podržují ještě jiné stálé odchylné zvláštní znaky. Takové 

 odrůdy bývaly druhdy také popisovány jako samostatné druhy 

 na př. Chara hispida var. equisetina uváděna jako zvláštní 

 druh Chara equisetina. Kůtzing. 



V úhrnem počtu individuí vyhovujících pojmu druhu 

 u parožnatek možno i rozeznávati ještě nižší kategorie syste- 

 matické než jsou subspecies a varietas. Jsou to formy, jež jsou 

 vlastně složkami druhu (po případě subspecie a variety.) 

 Formy téhož druhu, pokud možno je sledovati, liší se méně 

 podstatnými znaky, jež dají se od sebe doliře rozeznati. Roz- 

 dílné znaky, jimiž formy se liší od sebe, jsou poměrně menší a 

 jsou u různých druhů také velmi různé povahy a systema- > 

 tické cen3^ Nejrozšířenější forma téhož druhu považuje se za ; 

 normální a mnohdy i odpovídá jí diagnosa druhu. 



Tyto stálé odchylky (variace) u forem*) často se výsky- | 

 tujících záležejí obyčejně u rodu Chara: 



'') ]. c. HOLTZ, Kryptogamen flora der Maric Brandeburg- (Cba- 

 raceen), IV. Bd. 1. Heft p. 34. 



