Moiiog-rafieká studie o českých parožnatkách. 47 



SKÉHO, k nimž přičítá i Chara contraria z téhož stanoviska, ne- 

 boť parožnatky u Oužic nalezené mu Čelakovský poslal k re- 

 visi. V závorce udaný počet u Brauna o 3 větší se vztahuje k 

 neudržitelným nebo pochybným druhům (Nitella flabellata, 

 Chara ceratophylla a suhsimiosa) , za to však nebyla Braunem 

 Chara rudis k českým parožnatkám počítána. 



R. 1878 vyšlo v časopise Vesmír všeobecné pojednání 

 »o parožuatkách« od Lad. Čelakovského na základě dosud 

 známé literatury a připojeno na konci rozšíření parožnatek 

 v Čechách s uvedením 16-ti druhů: Nitella flexilis, capitata, 

 opaca, flexilis, mucronata, gracilis, Tolypella glomerata, Cha- 

 ra stelligera, coronata, crinitá, ceratophylla, contraria, foeti- 

 da, hispida, aspera, fragilis. Chara ceratophylla, ač pochybná, 

 zařazena, Ch. gymnophylla a rudis vynechána. Udání stano- 

 visek jest stručné dle výzkumů Leonhardiho a již zmíně- 

 ných nálezů Čelakovského. Také v témže roce uveřejnil 

 Čelakovský pojednání »tTber die morphologische Bedeu- 

 tung der sog. Sporensprosschen der Characeen« (Flora, 

 Eegensburg) . 



Po smrti Al. Brauna vydány byly r. 1882 Nordstedtem 

 »Fragmente einer Monographie der Characeen von Al. Braun« 

 \ (Abhandl. berl. Akad.), v nichž nacházíme časté odkazy sta- 

 novisek z dřívějších prací o českých parožnatkách. Rovněž 

 užito udání u druhů, jež rostou v Čechách ve spisku v témže 



i roce A^daném P. Sydowem »Die bisher bekannten europái- 



f 



I schen Charaeeen«. 



i V roce 1883 uveřejnil v Lotosu Pavel Hora »Versuch 



I einer Flora von Pilsen«, kde uvádí mimo jiné rostliny 4 druhy 

 ; parožnatek {Chara coronata, foetida, fragilis a Nitella capi- 

 ■• tata) z bližšího okolí plzeňského. 



Později v r. 1887 vydal Čelakovský druhé vydání své 

 -Analytické květeny Čech, Moravy a Rak. Slezska«, v němž 

 i ve zvláštním, ke konci knihy připojeném přídavku přidal klíč 

 ■ parožnatek. České druhy i zde uvedeny jsou dle starších již 

 i výzkumů a shodují se v počtu druhů i stanovisek s uvedenými 

 ív r. 1878 ve Vesmíru. Všeobecnějšího rázu jest poslední po- 

 j jednání Čelakovského v časopise Flora (1902) »Die Berin- 

 i dung des Stengels durch die Blattbasen«. 



