Monografická studie o českých parožnatkách. 75 



Velice podobná parožnatka v některých formách N. syn- 

 caipa a A^. opaca, od nichž liší se, že nemá rozmnožovací 

 ústroje obaleny rosolem i svou jednodomostí. Bývá 25 — 40 cm 

 vys., i vyšší, zelená nebo tmavě zelená i hnědězelená. Lodyha 

 štíhlá, ohebná, málo rozvětvená, s lodyžními články obyčejně 

 o — i ciH., zřídka 6 — 8 cm dl. Přesleny nejčastěji 6ti listé, s 1 — 2 

 akcessorickými listy. Konec listu má v5'značný tvar a jest stá- 

 lým znakem pro všechny listy a lístky tohoto druhu. Stlu- 

 stěuá špička listu ukončena jest tupě. Všechny listy jsou 

 vidličnatě dělené a uprostřed mezi vidlicí lístkovou bývá 

 termiuální antheridium a u sterilních místo něho o jeden 

 lístek více. Na místech, kde se dělí plodonosné listy pod an- 

 theridiem, nacházíme obyčejně 1 — 2, zřídka 3 nebo 4 cysto- 

 karpy dolů namířené. Antheridie jsou malé, 0,35 — 0,45 mm, 

 v průměru. Vyvinují se dříve než dospějí cystokarpy a také 

 dříve opadávají. Oplození děje se spermatozoidy jiných indivi- 

 duí. Cystokarpy jsou mnohem větší, podlouhlé, 0,6 — 0,8 mm 

 ;dl., 0,5 — 0,7 mm šir., se 7 — 9ti závity. Korunka malá, opadavá. 

 Jádro plodu vejčité, velké, 0,4 — 0,5 mm dl. a 0,3^0,4 mw šir. 

 s hladkou hnědou membránou. 



Fruktifikuje v létě. Z jádra vyvinuje se rostlina: na 

 podzim a již do mrazů vytvoří často první 2 přesleny. Kde 

 voda v zimě úplně nevymrzne, bývá vytrvalá. Poněvadž oby- 

 čejně opadávají dříve antheridie, zdá se často jednodomou a 

 proto může se snadno zaměniti s N. opaca. Při podrobnějším 

 prohlédnutí u N. opaca jsou lístky na basi těsně vedle sebe, 

 kdežto u N. flexilis po opadnutém antheridiu jest prázdné 

 místo nebo mezi lístky jest malý prostor volný. 



Vyskytuje se skoro v celé Evropě, pak v Asii a sev- a již. 

 Americe. Roste nejčastěji v mělkých vodách, v lučních struž- 

 kách s mírně tekoucí vodou, v potůčcích, v příkopech u silnic, 

 iv tůních, v bařinných a rašelinných vodách, nebo řidčeji na 

 pokraji v rybnících a v slaných tůních, kde rostou jiné halo- 

 phytní rostliny. Ač zdánlivě pokládala se dosud za nejrozší- 

 řenější druh Nitell v Evropě, přece již Migula udává po- 

 .měrně málo stanovisek, zvláště však uvádí, že mnohá sta- 

 noviska N. flexilis udávaná jsou nejistá a spočívají na záměně 

 3 N. opaca. Tak tomu i v Čechách, neboť po podrobném srovná- 

 i^acím studiu Nitell jeví se tento druh celkem dosti vzácným. 



