Monografická studie o českých parožnatkách. 95 



(po 3 — 6-ti pohromadě. Článkové buňky okornatění jsou krát- 

 jiké a proto na lodyze převládají ostny svou hojností. Velkě 

 množství těchto ostnů dodává rostlině zvláštního vzhledu. 

 Jjístků na listových uzlinách bývá 6 — 7, delších než cysto- 

 karpy. České rostliny jsou z jednoho stanoviska a to jen sa- 

 jiničí. Cystokarpy jednotlivé v uzlinách listů, dosti velké, po- 

 íjdlouhle kulaté, 0,48 — 0,56 miu dl., 0,32 — 0,40 mm šir. Korunka 

 ícystokarpu nízká, s buňkami tupě zakulacenými. Obalné buň- 

 lijky 10 — 12krát zatočené. Jádro podlouhle kulaté, tmavě čer- 

 venohnědé nebo černé, s 10 — 12-ti jemnými ostrými hranami. 

 Zdá se, že jest rostlinou jednoletou, rozmnožuje se jádry par- 

 i thenogeneticky vyvinutými a klíčí z jádra v dubnu a květnu 

 izase jen rostlina samicí; na počátku léta dozrávají jádra. 

 i Tento druh význačný v jiných zemích svou variabilností 



, nalezen byl v Čechách dosud na jediném nalezišti mezi Ouži- 

 cemi a Netřeby. Stanovisko toto bylo druhdy známým nale- 

 zištěm halophytních rostlin jako: Samolus, Glaux a j. v. Ch. 

 canescens objevena tu pro Čechy Lad. Čelakovským r. 1875. 

 MiGULA uvádí nesprávně toto stanovisko ve sladké vodě do- 

 ikládaje, že rostliny odtud neviděl (1. c. p. 359). 

 \ České rostliny náležejí k nízkým formám řady formae 



[longispwae Mig. (délka ostnů jest větší než průměr lodyhy)- 

 blízko k formě humilis Mig. (ostrov Hiddensoe u Rujany, 

 išvédsko), neboť články lodyžní jsou průměrně 5 mm dl. a 0,25 

 až 0,4 mm tlusté a průměrnou délku listu možno stanoviti 3 — 5 

 [nim. Listy jsou kratší než články lodyžní. Popis tohoto druhu 

 i jest sestaven dle českých rostlin. 



i . , Ch. canescens sbírána v Čechách dosud dvakráte. Poprvé 

 jr. 1875 Prof. Čelakovským v tůni pod železničním náspem u 

 Netřeb mezi Neratovicemi a Kralupy (nalézá se nyní v Museu 

 král. Českého), po druhé Dr. Toclem r. 1896 v tůni za cukro- 

 varem podle trati železniční u Oužic přimíšená mezi Ch. 

 jaspera. Mnohokráte jsem v různých obdobích ročních navští- 

 vil toto stanovisko a marně jsem po tomto druhu znova pátral. 

 V nejnovější době (1912) nenalezl jsem vůbec již žádné parož- 

 'iiatky na těchto nalezištích, ač druhdy ještě po r. 1899 tu bý- 

 ivaly jiné druhy v hojnosti na př. Ch. fmgilis, foetida, aspera. 

 Dle zpráv tamějších obyvatelů sklesly prameny o několik 

 metrů hlouběji novým soustavným odvodněním melioračním 



