98 II. Dr. Jan Vilhelin: 



Vyskytuje se na vápenném podkladě v rybnících, příko-: 

 pech, i v tůních rašelinných a na lokalitách s halophytními pa-j 

 rožnatkami. 



Tento druh jest velice podoben zevnějším habitem Ch^. 

 foetida, za kterýž se často zaměňuje. Eozlišuje se od toho zvlá-l 

 stě okornatěním lodyhy. Při mikroskopickém ohledání po- 

 měrů hlavních k vedlejším žebrům jeví se dobře rozdíl mezi 

 oběma druhy. Při měření délky zralého jádra, jež u českých 

 forem Ch. contraria bývá kratší než 0,55 mtn., není od Cli. foe- 

 tida nápadného rozdílu, jaký udává Migula, 



Poněvadž Cli. contraria často zevnější podobou neroze- 

 zná se od Ch. foetida, proto b5'vá přehlížena a za tuto považo- 

 vána. Rozšíření její jest daleko větší, než dosud známe. Roz- 

 manitost forem u tohoto druhu jest značná. Rovněž jako u Ch. 

 foetida možno sledovati na větším materiálu formy souběžně 

 j)robíhající v několika řadách. Leonhardi v Oster. Arm. 

 Gew. (1864) rozlišoval 4 hlavní formy: hispidula, vulgaris. 

 riioniliformis a australskou Ch. Behriana A. Br., kdežto Al. 

 Braun rozlišil hlavní 2 řady forem: hispidula a subinermis. 

 Migula v Rabenhorst. Kryptogfl. (p. 443.) rozdělil pak 

 formy ve 2 řady: Formae microteles a inacroteles, mimo to 

 oddělil var. hispidula A. Br., pro kterou vytvořil nové 3 řady 

 forem: Formae microteles, macroteles a macrostephanae, kte- 

 réhožto hlavního rozdělení forem českých i v této práci po- 

 užito, ač poněkud pozměněné a doplněné. 



A. subinermis A. Br. 



Ostny velmi krátké, často jen slabě bradavko vitě vyvi- 

 nuté. 



I. Řad a. Formae macroteles Mig. 



Neokornatěný, často 3 — 5-tibuněčný konečný článek vždy ' 

 značně, často mnohokrát delší než poslední okornatěný článek 

 listový. 



a) brevibracteatae. 



Lístky kratší než cystokarp. 



1. f. polysperma n. f. 



Habitem podobná formě leptosperma, cystokarpy však 



