Monografická studie o českých parožnatkách. 101^ 



II. Řada: Formae microteles Mig. 



Neokornatěný, obyčejně 2 — Sbuněčný konečný článek 

 jest kratší nebo jen maličko delší než poslední okornatěný- 

 listov}^ článek. 



a) hrevihracteatae. 



Lístky kratší než cystokarp. 



5. f. communis Mig. v Rabenh. Krypt. Fl. (1897) p. 443. 



Nejrozšířenější forma, prostřední velikosti, přes 15 cni 

 vys., s lodyhou asi 0,6 — 0,7 mm tlustou, v hustých trsech ro- 

 stoucí. Články lodyžní ve vyrostlých částech rostliny dvakrát 

 i vícekrát delší než listy. Okornatění normální, hlavní 

 žebra zřetelně vystupují, majíce roztroušené, okrouhlé bradav- 

 ky, sotva pouhým okem viditelné, ale také někde drobněj- 

 ší ostny, zřetelně lupou viditelné. Listy nejsou 

 obzvláště dlouhé, nýbrž v úplně vyvinutých přeslenech jen 

 6 — 8 mm dl., obyčejně 4 — Sčlánkové. První .3 uzliny listové 

 j)]odonosné, někdy také čtvrtá. Neokornatěný poslední člá- 

 Jiek ze 2 — 3 buněk, jež dohromady jsou asi stejně dlouhé jako 

 poslední okornatěný článek nebo o málo kratší nebo delší. 

 Lístky jsou na spodní straně listu jen nepatrné, bradavkovité, 

 na vnitřní straně útlé, o málo delší nebo kratší než cysto- 

 karp a zřetelně špičkou dovnitř zahnuté. Silně inkrustovaná, 

 šedozelená, za sucha pak bělošedá. Jádro tmavohnědé, 

 pod lupou skoro černé, 0,48 — 0,512 mm dl., 0,272 až 

 0,288 mm^ š i r. 



V Močickém rybníce u cesty z Charvátců do Kosořic 

 blíže Ml. Boleslave (1911, Vilh.) společně s Ch. foetida f. nor- 

 malis. Tyto rostliny povšechně shodují se s formou Migulem 

 popsanou a pokud se liší, uvedeno jest proloženým tiskem 

 v popisu podle českých rostlin pořízeném. 



B. var. hispídula A. Br., Schweiz. Char. p. 16. 

 Vyznačuje se zřetelnými, často pouhým okem viditel- 

 nými ostny silného vzrůstu, silněji vyvinutým palistoyým 

 věncem, většími listy a lístky. 



I. Řada: Formae macroteles Mig. 

 Neokornatěný konečný článek jest značně delší než po- 

 slední okornatěný článek listu. 



