104 II- Dr- Jan Vilhelm: 



w 



kratší než poslední okornatěný článek listu. Listy na všech' 

 uzlinách dokola vyvinuté, na vnitřní straně kratší nebo málol 

 jen delší než cystokarpy, na vnější straně kratší, často jena 

 bradavkovité. Palistový věnec dvouřadý, nestejně vyvinutýt! 

 podobně jako ostny, s delšími palisty v nejhořejších, s krat-ij 

 šími v doleních přeslenech, celkem silněji než u Ch. contrariaá 

 Jednodomá parožnatka. Antheridie v průměru 0,32 — 0,4 mm.i| 

 Cystokarpy vejčité, 0,8 — 1,0 mni dl., 0,6 — 0,7 mm, šir., s 12 až 

 14ti závity. Jádro tmavohnědé, zřídka skoro černé 0,6 — 0,7 mm 

 dl., 0,4 — 0,45 m,m. sir., obyčejně s liti silnými lištnami. 



Zeměpisné rozšíření tohoto druhu jest velmi rozsáhlé po 

 celé skoro Evropě, v odchylných formách pak v sev. a jižní 

 Americe. Jest to velmi variabilní druh a skoro na každém sta- 

 novisku lze nalézti odlišující se formu. Migula (1. c. p. i%)\\ 

 pokládá Ch. intermedia za původní druh, z něhož se vyvinuh'^ 

 Cli. contraria a hispida. 



V Čechách sbírána byla poprvé prof. Velenovským ve^j " 

 vodách u Vrutice Benátské za Lysou n. L. (1884) . Migula (1. 

 c. 5.12) uvádí z Čech /. condensata od Vrutice u Mělníka, kte-'; 

 roužto zařadil jsem k Ch. pannonica. 



/?) Neokornatěný článek listu delší i mnohokrát než 

 okornatěná část listu. 



16. Ch. pannonica subsp. n. Charae interm,ediae. 



Na první pohled svým habitem podobná parožnatka Cli. 

 hispida, statná, prostředně inkrustovaná, šedozelená, rozvět- 

 vená, 35 cm vys. Lodyha 1 — 1,5 mm tlustá, se středními články 

 lod3^žními 5 — 1 cm dl., s listy až 2 — 4 cm dl. Okornatění lodyhy 

 dvouřadé, hlavní žebra výše položená vedlejší níže, lupou 

 snadno k rozlišení. Oboje žebra stejnoměrně vytvořená. Pali- 

 stový věnec silně vyvinutý, pouhým okem zřetelně viditelný, 

 jtod hořeními přesleny se značně dlouhými palisty, delšími než 

 tlouštka lodyhy, pod doleními přesleny s palisty kratšími, i 

 Ostny lodyžní htisté na nejhořejších článcích lodyžních, tenké; 

 a nejvýš tak dlouhé jako tlouštka lodyhy, na konci mírně za- 

 hnuté, jehlicovité, jednotlivé nebo po dvou, na doleních člán- 

 cích jen řídké a kratičké nebo ťíplně zde scházejí. Ač na ně- 

 kterých článeíeil' zdají še hlavní a vedlejší že1)ra skoro úplně" 



