106 II. Dr. Jan Vilhelm: 



listovou, a z dlouhého, ueokornatěnélio posledního článku, 

 obyčejně málo tlustšího, složeného ze 4 buněk, z nichž poslední 

 jest malá úzká, špičatá (mucro), Neokornatěná část listu mno- 

 hem delší než okornatěná, mnohdy i mnohonáso])ně. Lístky 

 delší i vícekrát než cystokarp na vnitřní straně listu. Jedno- 

 domý a protandrický druh. Jen na málo listech vyvinuté roz- 

 nmožovací ústroje. Vždy po jednom antheridiu a cystokarpu 

 v lístkové uzlině. Antheridie úplně vyvinuté, 0,32 — 0,4 mm 

 v průměru. Cystokarpy sl)írány dosud neúplně vyvinuté, jinak 

 jsou podlouhlé, 0,64 mm dl., 0,4 mm sir. se širokou a velkou 

 korunkou. 



Tato parožnatka sbírána v Polabí u Lysé n, L. (1886) 

 a podobná forma s listy v některých přeslenech úplně neokor- 

 natěnými v jDříkopu u dráhy u Yšetat (1882) prof. Yele- 



NOVSKÝM. 



Ch. pminonica jeví příbuznost ke Ch. iniermedia, svým 

 okornatěním lodyhy, dále tvarem cystokarpu, dlouhým ne- 

 okornatěným koncem listovým připomíná některé formy ma- 

 crotdes Ch. contraria. Svým robustním zjevem podobá se Ch. 

 hispida. Že se tu nejedná o formu nebo varietu Ch. intermedia 

 l^atrno, že u této poslední konečný článek listový neokorna- 

 těný (1 — 2 buněčný) jest vždy kratšfnež poslední okornatěný 

 článek. Poněvadž zevní podobou i listy podobá se spíše Ch. 

 hohemica, od které hlavně liší se okornatěním, majíc zřetelně 

 ostny na hranách. Mnohokráte jsem pátral v různých smě- 

 rech v okolí Lysé n. L. v poslední době po této parožnatce, ale 

 ■dosud jsem ji znovu nenalezl. 



K tomuto druhu náleží forma: 

 > 



1. /. condensata n. f. (Syn. Ch. intermedia f. condensata 

 MiGULA, Char. v Rabenhorst. Kryptfl. p. 512.) 



Pravá, rašelinná forma, podobného habitu jako Ch. foe- 

 tida f. montana, asi 5 — 8 cm vys., při tom směstnaná a silným 

 inkrustováním velmi lámavá. Články lodyžní jsou velmi 

 krátké, asi 1 cm dl. Rozvětvení jest bohaté a rostlina velmi 

 hustě křovitá. Okornatění jest zcela pravidelné a skládá se 

 často z krátkých soudkovitých buněk. Vedlejší žebra neleží 

 také hlouběji než hlavní žebra a jen tím, že ostny ol)yčejně 

 vyvýšeně stojí, jest umožněno stanoviti s velkou námahou 



