110 II. Dr. Jan Vilhelm: 



lehlé a zakrnělé. Palistový věnec dvouřadý pravidelně bývá 

 slabě vyvinut, hoření kruh mívá palisty poněkud větší než- 

 dolení. Listů v přeslenu 6 — 10, obyčejně 7 — 8, se 2 — 7 články,. 

 z nichž 2 — 5 prvních bývá okornatěno; poslední článek ze 2 až 

 4, nejčastěji ze 3 buněk bývá neokornatěný. Obyčejně ubývá 

 těmto buňkám konečného článku poměrně na délce a tlouštce 

 do špičky. Konečná, buňka listu bývá někdy jako mucro vy- 

 tvořena, V uzlinách okornatěných částí listu jsou rozmnožo- 

 vací ústroje a 4 — 6 lístků na vnitřní straně. Na vnější straně 

 lístky obyčejně zakrnělé a jen jako l)radavky patrné. Lístky 

 bývají nejčastěji delší než cystokarpy. Tento druh jest jedno- 

 domý. Často jen po jednom antheridiu a cystokarpu, zřídka po 

 dvou v jedné uzlině. Antheridie malé, světle červené, 0,25 — 0,3 

 mm v průměru, jež pravidelně dříve opadávají než spory i 

 uzrávají. Cystokarpy jsou podlouhle vejčité, co do velikosti 

 měnlivé, průměrně 0,7 — 0,8 iiuu dl., 0,45 — 0,55 vnn šir. Ko- 

 runka malá s tupými, širokými buňkami. Jádro podlouhle 

 vejčité, jasně hnědé, někdy kaštanově hnědé, zřídka tmavé do 

 černá po odstranění pláště vápenného, 0,42^0,55 mm dl., 

 s liti zřídka se 12— 14-ti závity a zřetelně vystupujícími 

 lištnami. 



Jednoletá i vytrvalá rostlina rozmnožující se také vege- 

 tativně. Lodyžní uzliny a dolení části rostliny v bahně přezi- 

 mují a na jaře pak vyhánějí větevní výhonky. Jádra uzrávají 

 od čeivna do srpna. 



Jest to nejobecnější druh vyskytující se po celých Če- 

 chách. Hoste v lučních, odvodňovacích příkopech, studánkách, 

 pramenech, tůních, rybnících atd. vždy ve velkém množství po- 

 hromadě. Co do rozmanitosti forem jest tento druh u nás nej- 

 variabilnější vedle Ch. fragilis a vyskytuje se v rozmanitějších 

 formách než tento. Nejsa vybíravý ve volbě stanoviska roste 

 na nejrozličnějších lokalitách a proto tvoří tak různé formy. 



Formy rozlišují se podle tvaru a vyskytování se ostnů na 

 okornatění, dle délky lodyžních článků, dle složení listů a dle 

 tvaru přeslenu, dle délky lístků vzhledem k cystokarpu, dle 

 velikosti palistového věnce, dle inkrustace a ještě jiných zjevů. 



Leonhardi v Oster. Arml. Gew. (1864) rozlišoval 5 hlav- 

 ních forem Ch. foetida a to: a) forma aequistriata (hlavní a 

 vedlejší žebra těžko se dají rozeznávati, b) /. vulgaris (ve- 



