Monografická studie o českých parožnatkách. 111 



dlejší žebra zřetelně přečnívají), c) /. rudis (hlavní žebra jsou 

 zakryta vedlejšími), d) /. melanopijrena (jádro černé), e) /". 

 crassicaulis (nyní uznává se eo samostatný druh). Mimo to 

 roztřiďoval ještě formy nižšího stupně, udávaje pak pojme- 

 nování formy několika výrazy. 



Pěkné rozdělení forem Ch. foetida, zvláště vynikající 

 svou přehledností, podal Al. Braun v afr. Char. (p. 839), jež# 



ISydow v europ. Char. (p. 74) i Migula v Rabenh. Kryptfl. 



i (p. 564) znova otiskují. Migula však roztřídil 70 forem dle 

 svého materiálu znova ve 4 řady forem, kteréhožto rozdělení 

 i zde použito. Z českých forem jen několik bylo možno srovnati 



i s formami Migulem popsanými, z nichž mnohé zcela se ne- 



5 shodují s popisy udanými, lišíce se některými podrobnostmi. 



i I z různých stanovisek českých nelze úplně totožné formy 



[nalézti, přece však v hlavních znacích možno je srovnati. 



, Pro snadnější přehled jednotlivých forem rozděleny jsou jed- 

 notlivé řady v menší skupiny dle způsobu A. Brauna. 



1. Ixada forem: subinermes Mig. v Rabenh. Krypt. Fl. 



(1897) p. 566. 



Ostny bradavčité, malé, sotva lupou znatelné, menší než 

 i listy palistového věnce, jádro hnědé. 



A. Condensatae. 



Přesleny sblížené, liusté, změtené. 



1. f. humilis n. f. 



Nízká a stlačená forma, dosti inkrustovaná, v nejhořej- 

 I ších přeslenech šedozelená, ostatně hnědočervená. Lodyhy jen 

 I 5 — 6 cm vys., 0,4 ynm tlusté, málo rozvětvené. Články lodyžní 

 í poměrně krátké, 3 — 8 mm dl., málo jen tlustší než listy. Pa- 

 listový věnec malý, ostny jen bradavkovité v rýhách na pra- 

 ! videlném okornatění lupou zřetelně viditelné. V přeslenech po 

 ] 7—8 listech, nepříliš silných (0,4 mm). První 1 — 2 články listu 

 \ okornatěné a plodonosné, konečný článek neokornatěný 2 — 3- 

 1 buněčný, skoro stejně jako předešlé tlustý. Lístky na vnitřní 

 j straně jen vyvinuté, dvakrát i vícekrát delší než cystokarp. 



V tůni za cukrovarem podle trati blíže Oužic u Kralup 

 II. Vit. tvoří nízké porosty na dně (1895, Tocl). 



