114 n. Dr. Jan Vilhelm: 



V tůni za cukrovarem blíže Oužic n Kralup u. Vit 

 (1901, Tocl). 



7. /. paludosa oi. f. 



Forma nízká, hustě trsnatá, mírně inkrustovaná, nahořd 

 zelená, dole žlutohnědá, 4 — 7 cm vys. Hoření přesleny tvoř 

 husté chomáčky z listů. Lodyhy prostředně silné (0,35 — 0,6ř 

 mm), s lodyžními články zvláště zkrácenými (3 — 9 mm) 

 Okornatění zřetelné s vyniklými vedlejšími žebry a v rýhácl 

 s bradavkovitými, řídce roztroušenými ostny na hlaAmích 

 žebrech. Palistový věnec výrazný. Y přeslenu nejčastěji ^ 

 listů různě vytvořených. Nejdolejší přesleny často s listy ste 

 rilními a úplně neokornatěnými. Ostatní přesleny složeut 

 z listů, jež mají 2 i 3 články okornatěné a plodonosné (zřídka 

 jen 1) a 3 — 4buněčný konečný neokornatěn)' článek o mák 

 tlustší než okornatěné. Lístky mnohokrát delší než cystokarp, 

 Cystokarpy zralé, 0,65 — 0,7 mm dl., 0,4 mm šir., s jádrem 

 skoro černým. Tato forma podobá se značně Ch. papillosa 

 Frohlich dle popisu Migulova (1. c. p, 583). 



V močálech pod Perčem u Žatce na půdě bílé, jílovité 



(3886, L. ČELAKOVSKÝ f Íl.) . 



8. f. densa Migula, Char. v Eabenh. Kryptfl. (1897) 

 p. 572. 



Rozšířená, ale méně hojná forma, zvlášť nenápadná, asi 

 15 CM vys., s oddálenými hustými přesleny, prostředně roz- 

 větvená a rostoucí v hustých trsech. Články lodyžní jsou ve 

 středu lodyhy až skoro 3 cm dl., listy asi 1 cm (nedosahující 

 11/^ cm, jak Migula udává), vzhůru obloukovitě zahnuté a 

 s četnými dosti dlouhými lístky, článek lodyžní hustě zastí- 

 rající. Okornatění typické, zvlášť hlavní žebra širší. Na rozdíl 

 od Migulova popisu ostny nedosahují značnější délky ani 

 v nejhořejších částech, takže přechod k řadě subhispidae není 

 u českých rostlin patrný. Palistový věnec dobře vyvinutý, 

 jehož palisty jsou delší než bradavkovité ostny. Listy mají 

 3 okornatěné a plodonosné články a Sbuněčný, neokornatěný 

 konečný článek, jenž jest jen o málo kratší než okornatená 

 část listu. Lístky jsou mnohokrát delší než cystokarp, postran- 

 ní delší než přední a obyčejně zase jeden postranní delší a 



