128 n. Dr. Jan Vilhelm: 



ua nejmladších článcích skoro stejně dlouhé jako tloušťka lo- 

 dyhy, v doleních částech kratší, bradavkovité. Palistový vě- 

 rjec silně vyvinutý. Listy průměrně 1 cm dl., složené ze 3 — 4 

 článků okornatěných a plodonosných a z konečného článkn 

 obuněčného, kratšího než okornatěná část listu. Lístky dva- 

 krát až 3krát delší než cystokarp, postranní delší, přední, 

 o málo kratší. Jádro světle hnědé, podlouhlé, 0,58 mm dl.j! 

 0,39 mm šir. se 14-ti zřetelnými lištnami. 



V rybníce ve Velké Vsi u Neratovic ( Jirsák) . 



29. f. rarispina n. f. I 

 Silná forma střední velikosti, s lodyžními články 4 i více'! 



em dl., inkrustovaná a lámavá, podobně jako Ch. fragilis. 

 <.)kornatění zřetelné, často silně skroucené, na němž zvláště 

 vystupují vedlejší žebra nad hlavní, z nichž jako z rýh vy- 

 růstají ostny rozmanité délky, delší však než průměr lodyhy, 

 někde i kratší a zejména na doleních částech pak dosti roz- 

 troušené. Palistový věnec silně vyvinut, buňky jeho však 

 často kratší než ostny. Listy až IV2 cm dl., se 3 — 4 okornatě- 

 nými a plodonosnými články a se 2 — 3buněčným, neokorna- 

 těným konečným článkem, nepatrně kratším než ostatní část 

 listu. Lístky na spodní straně listu zakrnělé, přední a po- 

 stranní mnohokrát (7 — 8 mm) delší než cystokarp. 



V rybníčku v háji u Brněk blíže Prahy (1879, Děd.) . 



30. f. brevispina n. f. 



Forma prostřední velikosti, 15 — 20 cm, vys., s lodyžními j 

 články 2 — 3 cm, dl., s listy IV2 cm dl., málo jen rozvětvená. 

 Okornatění zvláště zřetelné, vedlejší žebra vyniklá nad hlav- 

 ními. Ostny různého druhu, ponejvíce krátké a tlusté na do- 

 leních článcích lodyžních, některé však i tu delší než průměr 

 lodyhy. Palistový věnec dobře vyvinutý, buňky jeho kratší 

 než ostny. V přeslenech obyčejně 10 listů, mírně odstálých od"' 

 lodyhy, složených ze 3 — 4 okornatěn}' ch a plodonosných člán- 1 

 ků a z konečného článku kratšího, neokornatěného, 2 — 3buněč- 

 ného. Lístky na spodní straně listu malé, nepatrné, jen lupou 

 viditelné, přední a postranní mnohokrát delší (až 8 mm, dl.) 

 než cystokarp, následkem toho zdají se přesleny dosti husté. 



V tůních u Všetat-Přívor (1881, Velen.). Táž forma 

 s ostny i volně vybíhajícími, zvláště na mladších lodyžních 



