Monografická studie o oeskýcli parožnatkách. 135 



Ve vodním příkopě na slaných loukách zvaných Srpina 

 a Bečova mezi Mostem a Louny (1902, Viilh.). 



** Ostny na okornatění ve svazečkách po 2 — 3, zřídka 



jeden. 

 t Žebra vedlejší přesahují a zakrývají hlavní. 



19. Ch. rudis A. Braun ve Wahlstedt Bidrag (1862) p. 28. 



Leonhardi, Oster, Arml. (1864) p. 66; A. Braun, Char. 

 v. Schles. (1876) p. 408; Braun-Nordstedt, Fragmente (1882) 

 p. 173; Sydow, Europ. Char. (1882) p. 83; Migula, Char. v 

 pabenh: Kryptfl. (1897) p. 619; Synopsis Char. europ. (1898) 

 ip. 133. 



Tento druh jest uprostřed mezi Ch. foetida a hispida: 

 js kterýmžto posledním jest blízce příbuzný a býval jako 

 fSubspecies tohoto uváděn (Au. Braun). V okornatění lodyhy 

 jsou hlavní žebra hlouběji položena než vedlejší a jsou tě- 

 jmito skoro zcela zakryta. Ostny jednotlivé i ve svazcích, 

 kratší a mnohem tlustší než u Ch. hispida. Palistový věnec 

 isilnj^ 2řadý. V přeslenu po 8 listech, štíhlejších a delších než 

 [u Ch. hispida. Lístky jako u Ch. hispida; jen cystokarpy často 

 [o něco menší, 1 — 1,1 mm dl. Jádro tmavě černohnědé, 0,6 až 

 0,7 ntm dl., se 12 úzkými lištnami. 



Leonhardi uvádí (1864) Ch. rudis z Čech a při tom 

 {praví toto: »V českém museu nachází se z Opizova herbáře 

 ípocházející a v »českých characeích« bez bližšího označení ja- 

 ■ko Ch. hispida uvedený úlomek, který zemřelým professorem 

 ScHMiDTEM, jak udává z Heuflerů, pravděpodobně v hra- 

 řničním pohoří u Saska (Rudohoří) sbírán byl, ukazuje při 

 bedlivějším prohlédnutí sem náležeti. Jest žádoucno, by tato 

 rostlina znova nalezena a tak dosud jediné stanovisko české 

 :S jistotou mohlo býti stanoveno.« 



tt Žebra oboje stejnoměrně v>^inuta. 

 «) Konečný" neokornatělý článek kratší než poslední 

 (Okornatěný článek listový. 



