studie o poTtlandsikém cemeraitii. 3: 



miuiitu a to kopisti Ižicovitého tvaru na hustou kaši, která 

 se bez otřesu a pěchování vpraví do nádobky přístroje a 

 urovná se pečlivě na povrchu do jedné roviny s jejím hořej- 

 ším okrajem. Takto naphiěná nádol^ka vloží se pod váleček 

 se skleněnou deskou, na které se nachází, který se pak zvolna 

 přiloží na povrch cementové kaše. Ponechán nyní své vlastní 

 váze, vniká váleček do cementové kaše, a jakmile zůstane ve 

 vrvši 6 mw nad dnem státi — tedy ručička přístroje ukazuje 

 na šestý dílek — jest připravena kaše o normální konsistenci. 



Nepodaří-li se to při prvním pokuse, musí se množství 

 vody měniti tak dlouho, až se konečně získá kaše o žádané 

 konsistenci. Určilo-li se uvedeným způsobem množství vody 

 pro kaši o normální konsistenci, přikročí se k stanovení po- 

 čátku a doby tuhnutí. 



K tomu užívá se popsaného již apparátu, v němž místo 

 válečku zasazena jest normální jehla ocelová o průměru 

 M3 mvi (1 711 m^ průřezu), která jest kolmo k ose seříznuta. 

 Jehla má tutéž délku jako váleček a váží s kovovou tyčinkou,, 

 destičkou a na této se nacházejícím vývažkem 300 g. 



Nyní se naplní nádobka kaší o normální konsistenci a 

 jehla pouští se z povrchu kaše ke dnu nádobky a to v krátkých 

 časových intervalech na různých místech povrchu. 



Jehla prochází zpočátku až na dno nádobky, později však 

 zůstává v kaši vězeti. 



Okamžik, kdy již jehla nemůže celou výšku kaše pro- 

 niknouti, značí »počátek tuhnutí«. 



Jestliže jest kaše již tak ztuhlá, že jehla na povrchu 

 malty nezanechává znatelných stop, tu jest portlandský ce- 

 ment již odvázán a čas uplynulý od přidání vody k cementu 

 až k tomuto okamžiku označuje se »dobou tuhnutí«. 



Ježto doba tuhnutí odvislá jest od teploty vzducliu a 

 užité vody a to v tom směru, že vyšší teplota tuhnutí zrych- 

 luje, nižší pak zdržuje, má se průběh tuhnutí cementu sledo- 

 vati při teplotě vzduchu a vody 15 — 18° C. 



Provádí-li se zkoušlrv výjimečně za jiných poměrů, nut- 

 no udati patřičnou teplotu vzduchu a vody. 



Během tuhnutí nesmí se volně a prostředně tuhnoucí ce- 

 menty znatelně zahřívati, naproti tomu mohou rychle tuh- 

 noucí cementy vykazovati patrné zvýšení teploty. 



