8 VIII. Dr. O. Kalilawner: 



zřejmě správně vymeziti počátek prooessu (II.) a konec pro- 

 cessu (III.), tedy počátek i dobu tuhnutí. 



Zavádění proeessu (II.) stává se zřejmým patrnějším 

 stoupnutím teploty v systému. Uvolněným teplem zrychluje 

 se průběh proeessu (II. a III.) dle známé kinetické rovnice: 



(k = koef. reakčni rj^cnlosti, A = úhrnná vnější práce sy- 

 stému, T = absolutní teplota a C = konstanta), teplota v sy- 

 stému stále vzrůstá a nabývá určitého maxima. Y tomto mo- 

 mentu ukončuje se process (III.) a cement dokončuje svoje 

 tuhnutí. 



Srovnal-li jsem výsledky pozorování Meyerových s ná- 

 zorem o procesech při tuhnutí na str. 1. uvedeným, přišel 

 jsem k nutnému předpokladu, že sledováním změn v elektri- 

 cké vodivosti cementové kaše při tuhnutí, resp. určením oka- 

 mžiku, kdy kaše nabývá právě maximální vodivosti, možno 

 též vymeziti zavedení procesu (II), tedy počátek tuhnutí. 



K odůvodnění tohoto předpokladu provedl j;sem srovná- 

 vací pokusy ve sledování j)i'í^běhu tuhnutí portlandského 

 cementu tak, že jsem stanovil tepelné změny, změny v elektri- 

 cké vodivosti a v odporu tuhnoucí kaše cementové vůči Vica- 

 tově jehle. 



Za tím účelem rozmísil jsem 400 g portlandského ce- 

 mentu a to při rychle tuhnoucích cementech v 1 minutě, při 

 volně tuhnoucích cementech ve 3 minutách s normálním 

 množstvím vody a vzniklou kaši jsem vpravil do nádobky 

 příslušící k Vioatově jehle. 



Do středu nádobky vsunut byl malý váleček z tenkého 

 železného plechu, který byl na spodu uzavřený. Na dně vá- 

 lečku nacházela se rtuť, do níž vsunuta byla rtuťová nádobka 

 teploměru děleného na ^5° C. V kaši zasazeny byly ve vzdále- 

 nosti 8 cm dvě elektrody platinové. Nádobka s kaší umístěna 

 byla na skleněné desce pod Vicatovou jehlou. 



Čas od času měřeny — teplota, elektrická vodivost (uspo- 

 řádáním Kohlrauschovým) a mechanická konsistence (Vica- 

 tovou jehlou) cementové kaše. 



