6 XII. Dr. Otakar V. Srdínko: 



buněčná a obalena jest perichondriem, které směrem laterál- 

 ním se stlušťuje na hoření straně žebra a postupujíc od ster- 

 na na stranu laterální se rozšiřuje a rozdvojuje ve 2 vrstvy. 

 Na spodní hraně žebra jest periehondrium zbarveno inten- 

 sivně červeně fuchsinem. 



Na dalších řezech, na kter^Th chrupavka žeberní byla 

 zasažena již příčně, jest složena z buněk, mezi kterými jest 

 zcela nepatrně hmoty mezibuněčné a buňky uloženy jsou, 

 zvláště pod perichondriem, do řad rovnoběžných s perichon- 

 driem. Periehondrium na pleurální straně barví se intensivně 

 červeně, kdežto na straně laterální barví se méně intensivně; 

 na laterální straně začíná se v něm vytvořovati zóna řídkého 

 vaziva. 



Obr. 1. na tab. I. znázorňuje poměry na dalších řezech. 

 Chrupavka se stává zvláště v centru velkobuněčnou, hmoty 

 základní přibývá, periehondrium se rozestoupilo ve 2 zóny, 

 jednu těsně při chrupavce a druhou periferní; mezi oběma 

 zónami hustého perichondria je zóna řídkého vaziva. Na 

 mediální straně vnitřní vrstvy perichondria objevuje se inten- 

 sivně se barvící proužek. Tento proužek stává se zvláště na 

 některých praeparátech velmi patrným svou lesklostí, takže 

 jest možno nazvati ho svítícím proužkem. Proužek tento jest 

 prvním zjevem, kterým se ohlašuje ossifikace žebra. Jedná se 

 patrně o zvápenatění perichondria v těchto místech, kterážto 

 přeměna podmiňuje ono intensivní zbarvení. Proužek tento 

 rozšiřuje se nahoru a dolů tak, že po čase vidíme, že celé peri- 

 ehondrium kol chrupavky jest zvápenatělé, a záhy že na něm 

 se objevují osteoblasty, které způsobují růst perichondrální 

 kosti do zóny řídkého vaziva, která jest uložena mezi vnitřní 

 a zevní vrstvou perichondria. 



Další řezy v sérii vykazují takové pokročilejší stadium, 

 ve kterém vidíme uvnitř velkobuněčnou chrupavku, určenou 

 k destrukci, zevní perichondrální prstenec kostěný, pak zónu 

 řídkého vaziva a konečně zevní vrstvu hustší perichondria. 

 V tomto stadiu tedy představuje žebro rouro vitou kost, jejíž 

 vnitřek vyplněn jest chrupavkou (obr. 2.). 



Na dalších řezech přistupuje nov}^ zjev, se kterým vždy 

 při ossifikaci žebra se setkáváme. Kostěný prstenec rozšiřuje 

 se mohutně zvláště na hoření hraně a kromě toho otvírá se 



