14 XII. Dr. Otakar V. Srdínko: 



Na dalších řezech vidíme, že chrupavka úplně zmizela 

 a vnitřek perichondrálního kostěného kruhu vyplněn jest zcela 

 trámečky kosti enchondrální se zbytky chrupavky a mladou 

 dřeňovou a ossifikační tkání. Při tom vidíme, že pleurální 

 polovice jest vj^lněna hustší tkání než polovina laterální. 



Ještě dorsálnější řezy ukazují, jak perichondrální kruh 

 začne se na pleurální straně žebra otvírati tak, že vzniká nej- 

 prve okénko a později široká vrata., kterými kommunikuje 

 vazivo perichondrální s tkání enchondrální. Podobné otevření 

 perichondrálního kruhu, ale v míře mnohem menší, může na- 

 stoupiti na straně laterální žebra. Na dalších řezech vidíme 

 perichondrální kost opětně ve tvaru podkovy, která jest ote- 

 vřena směrem k dutině pleurální a vyplněna jest trámci kosti 

 enchondrální, v nichž zbytky chrupiavkové stále lze viděti. 

 Mezi obojími součástkami žebra jest zachována přesná hra- 

 nice, kterou možno sledovat na obr. 10 i 11. Kost enchondrální 

 tvoří jednak ploténku subchondrální, která se přikládá ku ko- 

 sti iDerichondrální, jednak trámce, které od této subchondrální 

 ploténky v různých směrech vycházejí. Dutiny dřeňové kosti 

 enchondrální a perichondrální jsou od sebe odděleny a vý- 

 minečně zasahuje ^dutina enchondrální až do kosti perichon- 

 drální. Na pleurální ploše žebra trčí trámice enchondrální kosti 

 volně do zóny intraperichondrální, nejeví však takovou ten- 

 denci k růstu, jako trámce kosti perichondrální, omezujíce 

 se na prostor, který byl vyplněn dříve chrupavkou a jen tu 

 a tam se zdá, že šíří se kost enchondrální do vaziva. Tendence 

 růstu trámců perichondrálních jetet daleko bujnější, itakže 

 záhy na dalších řezech vidíme, že kost perichondrální zmo- 

 hutněla a SA'"ým kvantem na příčném řezu daleko předčí kost 

 enchondrální. Při tom poznamenávám, že lze pozorovat urči- 

 tou orientaci trámců, zvláště v kosti perichondrální a tu a 

 tam i v kosti enchondrální. Orientace tato jest ve směru dorso- 

 ventrálním. Ossifikace perichondrální zasahuje vazivo velmi 

 rychle, takže lze viděti souvislost mezi vlákny vazivovými a 

 vlákny již pojmlutými do kosti. To zvláště jest patrno na 

 obrazci 12 a 13 tabulky II., kde vidím'e, jak buňky vaísivové 

 jsou rychle obkličovány hmotou kostní. Zdá se, že máme tu co 

 činiti s metaplasií vaziva, ke které se teprve později přidruží 

 kost neoplastická, vytvořená osteoblasty. 



