10 XV. Prof. Dr. Jaroslav Milibauer a Dr. Bohumír Pivnioka: 



chtěli jsme vyzkoušeti ku svým účelům. Vzhledem k tomu, , 



že methody jodimetrické, jak ukázali Chwala a Colle, dávají íl 



vždy nízké výsledky, zdálo se nám zcela přirozeným, že na- -I 

 stávají tu difference, které neleží v podstatě snad methody 



samé, nýbrž proto, že byla srovnávána ,s methodou šipatnou. . 



Pracovali jsme s roztokem připraveným dle návodu obou i 



autorů, používajíce přístroje dále popsaného, jenž v podstatě ■ 

 jest podobným onomu, jaký užíval Staněk při své práci o sta- 



Obr. II. 



novení aminokyselin, jelikož je proist vad jiných přístrojů po- 

 dobných. 



Do baňky A přístroje (obr. II.) odsypáno navážené množ- 

 ství kysličníku olovicitého resp. minia, přidáno vody a vařeno 

 při uzavřeném kohoutku. Trubice dělící nálevky, jež vchází 

 do hrdla baňky, byla též naplněna vodou. Párou vodní vytěs- 

 ňovaný vzduch odcháizel trubicí a do válce skleněného C, pro- 

 cházel tu vrstvu vyvařené vody. V zúžené části nesl válete 

 kruh z olověné trubky, dirkovaný, takže jím přiváděná voda 

 skapávalia po povrchu válce a hromadila se v podsitavené ná- 

 době D a přepadeoxL d skapávala do výlevu. S válcem^ spojena 

 byla měrná trubice E, opatřená dělením na desetiny co a 

 dvoj čestným kohoutem c. Byreta byla v plášti F naplněném 



