studie o chromové žluti. 7 



toku dvoj chr omanu draselnatého a kyseliny sírové do rozto- 

 ku octanu olovnatého. V prvním případě odpovídala by výro- 

 ba námi vyznačeným procesům, v druhém případně vypad- 

 nou ze systému soli chromové kyseliny a místo nich vstoupí 

 příslušné rozpustné soli olovnaté. I bude nám tedy rozhod- 

 nouti také, která z method srážecích jest výhodnější pro exi- 

 stenci síranu olovnatého v chromové žluti citrónové barvy. 



a) sysicm K^SO^ + Ph80^ ^Z^ PhCrO^ + Ko80^. 



Tato soustava jest typickým případem heterogenních 

 soustav, které v literatuře nacházíme několikrát studovány. 

 Patří sem zejména mimo klassickou práci Guldberg-Waage- 

 ovu obsáhlá studie Meyerhofferova »Úber reziproke Salz- 

 paare« [Zeit. f. phys. Chem. 53, str. 5131 vztahující se k sy- 

 stému BaSO^ + K2CO3 ^^K.SO^ -f BaCOs, které nám při 

 naši práci byly vzorem podobně jako pro jinou práci Gtold- 

 BLUMOvu [Journal de chimie physique 7. 289], jež obírala se 

 systémem nám ještě bližším: 



BaCrOi+KsCOB^^KaCrOi+BaCOs. 



Při studiu podobných systémů jest předem důležité zji- 

 štění, která z daných dvojic, tedy v našem případě buď 

 K.CrO^ + PbSO^ nebo PbCrO, -f H^SO, je stálejší. 



a) Vrčeni stability. 



K určení stability máme několik kriterií. První 

 založeno je na theorii rozpouštěcího součinu dle Van't Hoffa 

 a Eeichera [Zeit. f. phys. Ch. 2. 4821. 



Předpokládáme-li, že v nasycených roztocích jsou po- 

 díly rozpuštěných solí úplně dissociovány, bude ta z dvojic 

 stálejší, jejíž součin iontových koncentrací bude menší. 



Pro dvojici K2Cr04 + PbS04 jest rozpouštěcí součin 



C^KXCcrO.-XCpb-XCsO," 



ale pro úplnou dissociaci rozpuštěného podílu platí vztah: 



CK=2Ccr04"=2CK2Cr04, kdc CK:2Cr04 



je nasycený roztok pro tu temperaturu, pro kterou hledáme 

 stabilitu. 



