Morfologielvá studia variační na klíčících fasolích. 3 



pokotyl v divergenci menší než úhel pravý, takže čepelí svou 

 se navzájem dotýkaly. Úchylky tyto jsou velice snadno vy- 

 světlitelné: v semeni nachází se vždy radiculus uprostřed 

 obou děloh, jež vyplňují zcela semeno kryjíce dokonale vzrostný 

 vrchol a malými oušky překlánějí se i přes svrchní část 

 radikulu, která představuje nám mladý hypokotyl. Nestejno- 

 měrným ale vzrůstem hypokotylu jsou dělohy z původní svojí 

 polohy více méně vyšinuty, takže později svírají jich me- 

 diány úhel menší než přímý. Zdánlivě nepatrná tato odchylka 

 jest však důležitým článkem k vyložení jiných odchylek, jež 

 ještě se v rozložení děloh vyškytají. 



Dosti často nacházíme místo dvou tři dělohy. Úkaz 

 tento není zrovna vzácným při klíčeni dvouděložných rostlin 

 vůbec, kde namnoze dají se přebytečné dělohy vysvětliti jako 

 rozdělené původní dvě dělohy; zpravidla bývají všechny tři 

 dělohy úplně stejné, tvarem i velikostí shodné. Také u Ph. 

 vulgaris pozorovali jsme vždy všechny tři dělohy úplně 

 shodné; nejčastěji však lišily se dělohy svojí insercí. Kdežto 

 u jiných rostlin jsou všechny tři dělohy v jedné rovině 

 v přeslenu, jako ku př. u Eranthis hiemalis, Anthirrhinum, 

 a j. můžeme pozorovati, nacházíme u Phaseolus vulgaris 

 obyčejně dělohy sestaveny ve spirále v nestejné výši na ose; 

 spirála tato jest ale dosti neurčitá, takže nějaká přesná di- 

 vergence se stanoviti nedá. Moquin-Tandon (1842 p. 246.), 

 který prvý popisuje trikotylní klíční rostlinky u fasole, do- 

 mnívá se, že třetí děloha vznikla sekundérně rozdělením jedné 

 dělohy ve dvě; Martens (1860 p. 16.) pak tvrdí, že dělení 

 toto děje se až teprve na rostlince klíčící. Leč nehledě ani 

 k tomu, že všechny tři dělohy jsou dokonale stejné, nelze 

 předpokládati u děloh fasolových žádného dodatečného roz- 

 štěpení už prostě z té příčiny, že dělohy u této rostliny, jako 

 u Leguminos vůbec, kde představují zásobárny výživných 

 látek pro mladou rostlinku, se na vzrůstající rostlince valně 

 nemění. Skutečně nacházíme nezřídka i v semeni tři dělohy, 

 jež obklopují malý radikul uprostřed se nalézající; jest tedy 

 tvrzení Martensovo neodůvodněné a patrně jen nedostateč- 

 ným ohledáním zaviněné. Také okolnost, že všechny tři dě- 

 lohy jen ve velmi vzácných případech stojí v přeslenu, svědčí 

 proti názoru Martensovu, neboť kdyby nastalo rozdělení dě- 



1' 



