K morfolog-ii a aetiologii iuvoluč. a degen. tvai-ů ii bakterií. 5 



Meyer, nazývá »o c ]i r a c e i u e m«) , totiž rozpustnost při 

 SO*'; zajímavý je fakt konstatovaný Luskou, že reakce mikro- 

 • •liemické při barvení regresisi^aiím ^") (methylenová modř' + 

 I9r H2SO4) dopadly různě dle vývojového stupně zrnécek 

 {v první době tvorby se odbarvovala, později se stávala 

 a<?idoresistentní, aby v posledním stadiu vývoje opět tuto 

 aťidoresistenci ztrácela). Tento fakt konstatoval jsem i já při 

 mých »těl esech sporoidních« (viz I, díl této práce). 



Na základě pečlivého srovnání vývojového cyklu a 

 inikrochemických reakcí mých těles sporoidních s jinými tě- 

 lesy, popsanými a mikrochemicky vyšetřovanými u různých 

 bakterií a různých autorů (viz srovnávací tabullai v I. dílu 

 l»ráce), musím konstatovati následující: 



Již Růžička poukázal na faílít, že existuje veliká pro- 

 měnlivost v tvoření zrnéček a to nejenom u různých druhů, 

 nýbrž i u jednoho a téhož druhu individua. Spatřuje v růz- 

 ných oněch metamorfosách výraz funktionelních stavů bak- 

 terielního protoplaBmatu. Různá stadia vývojová u týchž zrn 

 konstatoval i Luska (viz výše), při regressivním barvení, 

 Z pozorování mých pak vychází různost ta úplně zřejmě. Pře- 

 svědčil jsem se, že chemická skladba zrnéček je 

 pří m o z á v i s 1 o u na době v ý voje a na chemie k é 

 podstatě v ý ž i v n ý' c h látek v sub s t r á t u. První 

 stadia vývojová zrn na substráte bohatém na uhlohydráty 

 (v mém případě na glukosu, nebo mannit, glycerin a pod.) 

 odpovídají 1. zrnům popsaným Meyerem pod názvem voluti- 

 nu. A' dalším stadiu intensivní uhlohydrátové přeměny lat- 

 inové impraegnují sie tato zrna látkami propůjčujícími těmto 

 zrnům značnou acidoresistenci (lépe snad řečeno, pozměňují 

 se chemicky v hmotu acidoresistentní) ; v tomto stadiu 2. od- 

 povídají tato zrna asi zrnům popsaným pod různými názvy — 

 metachromatická zrnéčka — Babes-Ernst, Guilliermond, 

 ochracein — Luska a j.; další stadium 3. odpovídá již zrnům 

 I>uxge-Krompecherovým, Dietrich-Liebermeisterovým a 



") Různé zbarvení při použití stejné metliody jistě pouka- 

 zuje na chemickou různost zbarveného substrátu a lze tedy i při 

 barvení mhiviti s určitou výhradou o jakési mikroehemické re- 

 akci. 



