K morfologii a aetiologii involuč. a deg"eu. tvarů ti bakterií. H 



liakteroiclů, blížících, se již k rozpadu, pozoťoval jsem však 

 též některé koule, již se nebarvící jodem tmavohnědě, nýbrž 

 .světle žlutě; jsou to tělesa, u nichž chemická přeměna dostou- 

 ]>ila stupně chemické přeměny is'olovaných již koulí, 



Zcela stejné poměry tinkční nalezneme ui praeparátů 

 lia lovených ceteris paribus chlor zink jodem místo jodjodkaliem. 



c) U praeparátů fixovaných (buď ]3lamenem, nebo alko- 

 holem nebo koncentr. sublimátem) pozoroval jsem tyto po- 

 měry: 



Anilinovými barvivy zbarví se u bakteroidů s tělesy 

 jódofilními pouze plasmatická část obsahu interkorpuskulár- 

 uí, kdežto tělesa zůstávají nezbarvena a lámajíce světlo po- 

 skytují obraz vakuol, za něž také od některých autorů byla 

 pokládána (G. de Eosi 160). Tělesa tato barví se však týmiž 

 tmrvi\^ za souča;sného působení mořidla; tak barví se Ziehlo- 

 \:7iQ karbolovým fuchsinem za varu a podržují barvivo i po 

 působení 4% kyseliny sírové,^^) jak byl již dokázal Moeller 

 (132b, p. 246) ; a podobně jako jmenovaný badatel zjistil jsem 

 i já, že touto methodou, již Moeller doporučil k barvení 

 spor u bakterií, zbarvují se červeně zvláště volná — isolovaná 

 tato tělesa. 



Rovněž tak barví se tato tělesa mojí methodou regres- 

 >i\Tiího barvení na sporoidní tělesa u bakterií (via I. díl 

 str. 36.) ; u mladých individuí barví se rovněž zrna v obsahu 

 buňkj'. 



"Víelice distinktní zbarvení těchto těles docílíme ante- 

 cedentním mořením 5 — 10% kyselinou chromovou a barvením 

 karbolovým fuchsinem a odbarvováním kyselinou sírovou 

 (modifikovaná methoda Moellerova barvení na spory, vše- 

 obecně nyní používaná). 



Zajímávo jest, že isolovaná tělesa po rozpadu bakteroidů 

 mojí methodou se buď vůbec nebarví, nebo jen diffusně slabě 

 růžově. 



Tělesa tato shodují se, jak vidrio z předcházejícího, 

 tinkčními vlastnostmi se sporoidními tělesy u bakterií. Po- 



^®) pouze však starší stadia, kde chemická přeměna dospěla 

 k stadiu acidoresistence (viz str. 5). 



