12 IX. Dv. Adolf Ambrož: 



měry barvitelnosti bakterií nádorků kořeriovýcli, vypěstova- 

 ných v čisté kultuře na arteficielním prostředí, jsou tytéž. 



Isoloval jsem organismy kořenových nádorků u Vicia 

 faba za známých bakteriologických kautel na plotnách z řiga- 

 ra připraveného z dekoktu listů a stonků hostitelské rostliny. 

 Isolace se podařila velice lehko a kolonie již svým habitem 

 zřejmě poukazovaly na specifického mikroba. Ačkoliv se mi 

 podařilo po několika pokusech vyvolati v kultuře na umělém 

 prostředí (nátěru na agaru z dekoktu listí + 5% saccharosy) 

 tvoření bakteroidů, byly tyto přece jenom v lailtuře zastou- 

 peny počtem nepatrným v iDoměm k normálním tyčinkám, 

 dož vysvětluji si jednak nevhodností tuhého media živného 

 (nač jest již v literatuře poukazováno, a jak jsem se přesvěd- 

 čil tím, že v bouillonu stejně připravovaném byly bakteroidy 

 relativně četnější), jednak nedostatkem irritačuího ageus, 

 k ^'ytváření bakteroidů, kterým působí asi hostitelská rostlina 

 na bakterie.^^) 



Bakterie vylučovaly na agaru množství slizu, který ua. 

 praeparátui fixovaném spolu se barvil s bakteriemi. Tyto je^ 

 vily se jako tlusté tyčinky barvící se obyčejným fuchsinem 

 a i mojí methodou na sp<)roidní tělesa pouze na pólech (Pol- 

 kappen autorů) ; bakterie byly uloženy v nezbarvenj^ch 

 pouzdrech. 



Ve starších kulturách na témž agarui již ^^^sýchajícím 

 jevily bakterie při direktním barvení v kapce slabého jod- 

 jodkalia zřetelné a známé nám rozlišení v plasma, barvící se 

 blědiěžlutě a silně světlo lámající žlutá tělíska kulovitá uelx) 

 ellipsoidní s tmavohnědými konturami (I. d. str. 35). Silným 

 roztokem jodjodkalia a chlorzink jodem barvila se temně hně- 

 dě; mojí methodou na sporoidiií tělesa barvila se červeně. Při 

 rozpadu barvila se tělíska stejně jako u bakterií z nádorků 

 kořenových (z přirozeného stano^dska). 



^'^) Toto org*anisovaiié irritační ageiis lze nahraditi v lunělé 

 kultuře vlivy jiných chemických činidel, jak ukazují údaje v Uter 

 ratuře. Viz souborný přehled literatury o tomto předměte v me- 

 thodiee Lóhnisova Handb. der landw. Bakteriologie 1910. pagr. 726) ; 

 z nedostatku času nezabýval jsem se systematickým studiem těchto 

 po mění. 



