K morfologii a aetiologii involuč. a degen. tvarů u bakterií. 15 



Smitíi (175) souiclí, že rozmanitost obrazů při mikro- 

 skopickém vyšetřování bakteroidů pochází od klenovitého 

 obalu vlastních bakterií. Je-li tento obal jemný, tu dceřinná 

 buňka po rozdělení bakteria se odloučí a vyjde ven; je-li obal 

 pevný, zůstává uvnitř a změnou posice a dalším vzrůstem 

 vyklenuje obal v pupen (větev), což se může dále opakovati 

 a dostaneme obrázky rozvětvených bakteroidů. 



V první své práci o bakterbidech z r. 1889 pokládá ještě 

 ťRANK (56a) tyto za bílkovinné útvary (»Eiweis'Sgebilde«) 

 leguminos, v nichž je uzavřen specifický mikrokokkový mi- 

 krob (za nějž považuje Frank známá granul a^, uložená v bak- 

 teroidech). Tato tělesa nalézal Frank po 2— 3-T-4 i více zía 

 sebou v bakteroidů a dokonce i isolovaná v nádorku po re- 

 sK>rbci bakteroidů rostlinou a tato prý dle všeho tedy nejsou 

 rostlinou attakována, nýbrž intaktní dostávají se zpět do půdy» 



Jak vidno, pokládal Frank v této práci sporoidní tělesa 

 v bakterbidech za specifického mikroba. 



II. Směr druhý představují nám názory oněch badatelů, 

 kteří uznávají příslušnost bakteroidů do vývojového cyklu 

 bakterií kořenových nádorků; směr tento však zabíhá u vět- 

 šiny db extrému vyznačeného u Gamaleiy (60c) názvem 

 »retrospe]ctivismuSi<, t. j. názoru, považujícího tyto útvary 

 za »přezrálé elementy«, čili dle běžného rčení — za »formy 

 involuční«. 



Tak LuNDSTROiM (112) považuje bakteroidy za pozmě- 

 něné bajkterie; světlolbmná zrnéčka v nich barvící se chlor- 

 jodzinkem červenohnědě nepokládá však za spory (ač prý 

 způsob jich tvorby zdál b}^ se poukazovati na vznik endogen- 

 ních spor) , a to z toho důvodu^ že mu přes opětované pokusy 

 nevyklíčila. Spíše pokládá za pravděpodobné, že představujjí 

 nějakou bílkovinu (protein nebo kasein), která povstává při 

 rozkladu škrobu; zrna tato hrají prý asi roli jistéhb 

 druhu »proteinových plastid ů«. 



Nezvratný důkaz o tom, že bakteroidy jsou článkem 

 vývojového cyklu symbiotického mikroba v nádorcích koře- 

 nových, přinesli teprve Beijerinck (12a) a Pražmowski 

 (151b). 



Beijerinck vypěstoval první tohoto miki^oba na umělém 

 prostředí výživném a sledbval jeho vývoj O'^^^ cyklus. Mikroba 



