20 IX. Dr. Adolf Ambrož: 



also unter Hypertrophie, cl. ]i. iinter verniehrtem "\V"acli.stuiii 

 nnd vermehrter Eiweissbiklung degeuerierte BakterieD.« 



Ad b),. Bakteroidy typu druihého jsou mohutnější a ob- 

 sahují veliké inkluse, které někdy vyphiují svou velikostí 

 celé tělo bakteroidu. To jsou prý tělesa, popsaná již Praž- 

 MowsKiM, která však nejsou žádnou zvláštní formou bílkovin, 

 nýbrž »škrobeni, barvícím se červeně jodem«. 

 Jod barví je nikoliv ž 1 u t ě jako bílkovin y, 

 n ý b r ž i n t e n s i v n ě h n ě d ě a ž č e r v e n o h n ě d e, 

 e h 1 o r z i n k j o d di o k o n c e temně č e r v e n o h n ě d ě 

 až černě, a nebarví se anilinovými barviv y. 

 Kyselinou sírovou okamžitě zbobtnají a se rozpouštějí, KOH 

 jich znatelně neattakuje, rovněž ne vaření ve vodě, rozpou- 

 štějí se v chlor alhy drátu. V polarisacním mikroskopu zřetelně 

 zazáří při skřížených nikolech v temném poli jako pravá zrna 

 škrobová. 



Dle těchto vlastností odpovídá prý jich povaha chemická 

 oné modifikaci škrobu, jež se označuje jako škrob červenající 

 jodem (»durch Jod rotwerdende Stárke«) a která dle 

 A. Meyera obsahuje vedle pravé substance škrobové více 

 nebo méně amylodextrinu a dextrinu. Dle Franka zdá se 

 podporovati tento názor ta okolnost, že amylodextrinové ná- 

 clorky kořenové hrachu obsahují daleko menší procento du- 

 síku '(4-828% N) než bílkovinné (6-936% N). 



Amylodextrinové nádor ky považuje Frank za jakési 

 vnadidlo pro škodlivé organismy, aby byly uchráněny ostatní 

 části kořene, ježto bývají napadány larvami, anguillulami a j. 

 a vyžírány. kdežto bílkovinné nikoliv — opět jeden teleologi- 

 cký názor o věci vysvětlitelné jednoduchým a přirozeným 

 způsobem Idcz vyhledávání nadpřirozených mlomentů. Zvířata 

 tato všímají si těchto nádorků proto, že jsou větší a mají 

 obsah výživně pro ně vhodnější než ilruhé; konečně naskýtá 

 se otázka, proč jenom hrách je tak intelligentní, aby yj''cítil 

 potřebu tvorljy takových ochranných orgánů kořenových a 

 ]ie ostatní Papílionaceae. kde se Frank nesetkal nikde s tímto 

 »účelným« dimorfismem nádorků. 



Že celý dimorfismus nádorků jsou pouze časově různá 

 ■^'.ývojová stadia, mohl Frank zcela dobře vystihnouti, neboť 

 sám (1. c. pag. 177) praví, že první nádorky vytvářené rošt- 



