K morfologii a aetiologii iiivoluč. a deg^en. tvarů u bakterií. 47 



veiiá, kdežto později zřídka. Za to dají se zbaryiti zrnéčfca 

 v celéiu ol)sahu na př. Loefflerovoii alikalickou modří meta- 

 (•li]-oinatiťky; dle stáří líiiltury a vývojového stadia dotyenýeli 

 individuí zbarví se jedno i více zřnéček, jichž lokalisace je 

 i-ňziiá ((buď jedno na póhi, nebo ve středu individua, nebo 

 jxmze ve středu individua l)ez lívjoyité polární zduřeniny, 

 nebo 3 zrnéčka po jednom na pólech as jedním uprostřed, 

 nebo konečné je celé individuum yy plněno řadou zrnéček^ 

 takže při delších individuích dostaneme obraz řetízku kuliček 

 uvnitř obalu) ; velikost zrnéček rovněž velice varíruje, některá 

 třeba i přesahují dimense šířkové individua. Zajímavé jsou 

 jtoměry této granulosní differenciace u k^^jovitých forem; tu 

 (ibyčejně jedno vetší zruéčko nachází se uvnitř kyje. Kde 

 máme již typické A^etvení, máme obrázky úplně analogické 

 s oněmi popsanými u bakteroidů t. zv. Ehizobií; nejenom tvar 

 ramifikace s kyjovitými ztluštěninaini, nýbrž i lokalisa,c« 

 zrnéček v terminálních útvarech kyj ovitých a pod úhlem ra- 

 mifikace nám podává obraz bakteroidů, který ještě více vy- 

 stoupí zbarvením silným jodjokaliem nebo mojí methodoii na 

 i-eservní tělesa sporoidní, (Viz různé o))rázky na tab. \\1. obr. 

 XYI.b.) Barvením na spory dají se některá z těchto zrnéček 

 ve starších kulturách rovněž zbarviti positivně, což ovšem ni- 

 kterak nesvědčí ještě pro jich identifikaci se sporami za jaké 

 je mnozí autoři považovali. 



V staré kultuře možno pozorovati rozpad v tato- zvláštní 

 tělesa. Poměry tinktorielní jsou zcela analogické jako u roz- 

 padových těles jiných bakterií. Ye zbytcích těl l)aktelií, které 

 ise l)arví silným jodjodkaliem již jen slabounce žlutě, jsou ve- 

 liké koule různé velikosti a tvaru, barvící se tmavohnědě 

 tímto j-oztokem, mojí methodou na tělesa sporoidní pak v béZr- 

 barvém individuu a ostře vyznačených membránách barví se 

 krásně červeně. Eozpadlá již tělesa barví, se tímto silným roz- 

 tokem JJK některá tmavohnědě, některá pouze světle žlntě, 

 a tato lámou více světlo. Tvar jich zřejmě nasvědčuje jieli 

 osujIu, jakožto těles propadlých úplnému odumření — víoe 

 méně nei)ravi dělné hroudy — a není je možno již ex aspectu 

 ]>ovažovati za spory (viz tab. VIT.. ol)r. XVT.c). Rovněž me- 

 tbodou tiiikčii) na tělesa sporoidní barví se ne všechna tato tě- 



