68 IX. Dr. Adolf Ambrož: 



1887, p. 1) u plísně Fusarium ua invertním cukru a bez něho. Rov- 

 něž Fischer (Jahrb. f. wissensch. Bot. Bd. 27. 1894) nalezl abnor- 

 mální tvary u bac. subtilis, když iihlohydráty převyšovaly ve vý- 

 živném mediu látky dusíkaté; Fischer však pokládal tento zjev 

 za involuci. Takových příkladů mohl bych uvésti více a některé 

 jsem již dříve citoval. 



Abych uvaroval se nesrovnalostí, přidržuji se při po- 

 jmenování abnormálních tvarů u bakterií názvu Maassenova 

 »teratologické formy vzrůstové« anebo Gamaleiova názvu 

 »heteromorfismus«, kteréžto oba názvy nevylučují sice z po- 

 jmu abnormálnost utváření, ale také nezavádějí do pojmu 

 těchto forem »Kainovo znamení degenerace« jako název »for- 

 m}^ involuční«. 



Výraz »involucní foi*my čili degeiierační« odpadá pro 

 jnienoVané formy z důvodů dříve yj^značených. Bergey (14) 

 definuje involuční formy následovně: »Das Standard-Dictio- 

 nary definiert degenerieren mit: »schlechter oder minderwer- 

 tiger werden; an Eigenschaften, Beschaffenheit oder Vor- 

 ziigen im Vergleieh zum nbrmalen oder friiheren Zustande 

 oder im Vergleieh zu einem Typus oder Durchschnitt Ein- 

 buBe erleiden, Růckschritte macheiL« 



Nach dieser Definition míiBte der Ausdruck Degene- 

 rationsform lediglich fiir diejenigen Mikroorganismen beibe- 

 halten werden, die den normál en Zustand erreicht hatten und 

 dann den EinfluB degenerierender Einwirkungen beobachten 

 lassen. Diese Einwirkungen kennzeichnen sich durch Vakuoli- 

 sation, Granulation und Fragmentation des Protoplasma in 

 einem normál gebauten und gestalteten Mikroorganismus.« 



Tyto formy nejsou schopny dalšího života, jsou oběto- 

 vány zániku, kdežto naše formy jsou formy plné života, které 

 mohou ještě dále žíti a se rozmnožovati (viz I. díl, str. 54). 

 Jest jisto, že persistující tyto morphogenní vlivy mohou se 

 zvrhnouti v pathomorphogenní, organismus může překročiti 

 možné maximum v tomto abnormálním vývojovém cyklu (za 

 nějž nutno jej pojímati) a nemůže se pak již vrátiti zpět 

 k normálnímu cyklu vývojovému; vždyť podobného něco má- 

 me i u organismu zvířecího a lidského. Víme ku př., že ná- 

 silné odtučňování organismu, překročivšího možné stadium 

 ztučnění, znamená pro organismus předčasnou smrt, která 



