K morfologii a aetiologii involuě. a degen. tvarů u bakterií. 75 



rens náhodou za sebou 4kráte rozvětvení; A. Meyer (126a) 

 zjistil experimentálně m téhož bacilla pravé větvení v nor- 

 málním vývoji za příznivých podmínek životních. Pěstoval 

 na ginko^ovém agaru. O názorech Meyerových ohledně vý- 

 znamu tohoto větvení proniluvím později. 



U celé řady mikrobů zjistil Maassen (115) větvení hlav- 

 ně vlivem chloridu lithnatého. Byly to: Bacillus suipestifer, 

 Bac. pestis astaci Hofer, bakt. cholery drůbeže, mioru vepřo- 

 vého dobj^ika. Kromě těchto byli to však a to hojnou měrou 

 zástupci vibrionů a spirill a vyšších mikrbbů — Corynebakt. 

 diphtheriae. 



Zvláštní náklonnost k tvoření větvení jevilo Spirillum 

 Ríi gula, 'které tvořilo větvení však stejně hojně i na půdách 

 bez LiCl, kdežto Spir. volutans netvořilo nikdy větvení. 



Nápadně časté bylo větvení u vibrionů (Vibrio cholerae, 

 Berolinensis, phosphorescens, Metschnikovi) . 



Na základě srovnávacích pokusů přichá- 

 zí Maassen k závěru, že tvoření větvení zá- 

 visí podstatně nejen od množství, nýbrž též 

 od druhu dráždidla (neutrální soli — Reiz- 

 s t o f f — ) ve výživném mediu. Tak na př. vibriony 

 cholerové a bacillus račího moru jevily větvení pouze při 

 určitém obsahu LiCl (0-3 — 0-6%) ; většina vibrionů (hlavně 

 V. Berolinensis) , které se velice snadno větvily na půdách 

 s LiCl, nejevily ani stopy větvení za přítomnosti jiných solí, 

 na př. NaCl, které proklamoval Skschiwan (1. c. p. 292) »als 

 ein ausgezeichnetes Reaktiv fůr die Entwickelung der Ver- 

 zweigningen bei den Bakterien.« 



Účinkem solí vyvolal ramifikaci u Bac, megatherium, 

 diftheritického mikroba, Bact. pyocyaneum a c h o- 

 lerového vibrio na (vlivem chloridu resp. octanu nebb 

 citroňanu lithnatého) Gamaleia (60). 



Větvení u Spirillum undula a Vibrio serpens pozoroval 

 již KuTSCHER (104) v kondensační vbdě agarové, avšak vy- 

 slovuje se o tomto úkazu velice zdrželivě. Ostatně jedná se 

 v tomto případě pouze o dosti nepatrné postranní výběžky, 

 které jsou nejvíce patrný, když individuum na jednom konci 

 vysílá dva rohovíte výběžky. Stejné obrázky vidíme v práci 

 Zettnowově (203), který popisuje toto větvení u Spirillum 



