K morfologii a aetiolog-ii involuč. a degen, tvarů u bakterií. 79 



mycelií, obsahujících lesknoucí se zrnéčka rozpustná v etheru, 

 viděl kopulaci pohlavních buněk, tvorbu 5iygo- a stylospor, 

 jich klíčeni, dále tvorbu sporangií a konidií, které rovněž klí- 

 čily. Proto zařazuje tento mikroorganismus k Chaetocladia- 

 ceím. 



MiEHE (129) pozoroval tvorbu větví u tohoto mikroba 

 in vivo, a s'o'udí, že pravé větvení je relativně daleko řidčí 

 nežli nepravé, které napodobuje zvláštní způsob vzrůstu a 

 rozmnožování tyčinek tuberkulosních; dceřinná jedna polo- 

 vice rozdělivší se tyčinky ohne se poněkud na pólu v místě 

 rozdělení a roste dále ve směru druhé poloviny kolem této se 

 sunouc (»vorbeigleitend«) . Ohledně systematického postavení 

 přikloňuje se Miehe k zařazení tohoto mikroba dle Lehmann- 

 Neumanna, t. j. k Aktinomycetům. A. Meyer (126a) pokládá 

 však mikroba tuberkulosy za čistý rod Bakterium, ježto vět- 

 vení objevuje se též u jiných bakterií. 



Působením chemických agencií podařilo se 

 experimentálně vyvolati hojné větvení tuberkulosního mi- 

 kroba s aktinomykotickým myceliem Péju et Eajatovi (146ij) 

 přidáním 4% JK do bouillonu, a Loebovi (110) přidáním 

 NaCl. První dva soudí, že tento mikrob je (1. c. p. 682) 

 . , . »simple stade dans la vie ďun microbrganisme filamenteux 

 et ramifié, saprophyte banal et encore mal classé, ayant re- 

 vétu la formě bacillaire dans son cycle ďadaptation a la vie 

 parasitaire.« 



U velice příbuzného mikroba předešlému, t. j. Mycohaht. 

 leprae, popsali a vyobrazili pravé větvení Babes (8), Levy 

 (108), CzAPLEwsKi (36) a Kedrowski (93). 



Druhou skupinou mikrobů s pravidelným větvením jest 

 rod Corynehacterium. 



U Corynehact. diphtheriae konstatoval pravé větvení již 

 A. Neisser (139) a Babes (8), kteří je pokládají za výraz 

 involuce. Klein (95a) tvrdí, že mikrob tento spolu s původ- 

 cem tuberkulosy »eine Phase im Lebenscyklus eines den 

 Mycelpilzen morphologisch verwandten Mikroorganismus dar- 

 stellen.« C. Fránkel (55) nacházel často v čerstvých kultu- 

 rách na krevním seru větvení, nejjistěji pak v kulturách na 

 vařeném bílku (vařeném vejci) ; podobně získávali téměř pra- 

 videlně v kulturách na vejci rozvětvené formy Bernheim a 



