K histologii lidských šlach. 7 



specifických provazců šlachových podélných neb šikmých 

 (y řezu příčně nebo šikmo zasažených), těsně k sobě stlače- 

 ných, s malým množstvím tkáně interfascikulární. Partie 

 označená čísly II obkličuje partii I a skládá se ze specifi- 

 ckých provazců podélných a trámců transversálních. V ně- 

 kterém místě této II partie převládají transversální trámce 

 tkáně interfascikulární, jinde jest provazců longitudinálních 

 i trámců transversálních asi stejné množství. Kalibr provazců 

 longitudinálních jest větší než v partii I a tvar jejich jest 



na příčném řezu protáhlý v ose rovnoběžné se směrem trámců 

 transversálních. Tyto trámce se rozvětvují v jemnější trá- 

 mečky a vnikají do partie I i III a z nich do zevního peri- 

 tenonia. Partie III, zaujímající asi polovici plochy příčného 

 řezu, jest vlastní typická šlacha. Vaziva interfascikulárního 

 jest sice o něco více než ve šlaše pod ohybem, ale jinak jest 

 vidno, že partie tato, od plochy tlakové nejvíce vzdálená, 

 ukazuje nejméně změn. 



Jest nyní otázka, jak vysvětliti popsanou skladbu šla- 

 chy v místě ohybu. Jest nahodilá, či má vztah k funkci do- 

 tyčné části šlachové? V rovném oddílu šlachovém připadá 

 hlavní funkce podélným provazcům šlachovým a tkán inter- 

 fascikulární má význam podřízený. Nevidíme proto na ní 

 ani zvláštní orientaci, ani není mohutná. V místech ohybu 

 šlachy kolem plochy neb hrany kostěnné podléhá šlacha při 

 kontrakci svalu napjetí tahu ve směru dlouhé osy své a kromě 

 toho napjetí tlakovému, které účinkuje od podložky a hledí 



