12 III. Dr. Gustav Daněk: 



Ale to právě jest úkolem naším: podobné složité případy 

 známými zákony vykládati a zdánlivě naprosto nejasné pře- 

 měny na původní stav fylogenetiekého vývoje prováděti. 



Množství dokladů pro výše uvedený pochod myšlenkový 

 snesl Velenovský ve své Srovnávací morfologii, a bylo by 

 zbytečno na tomto místě znovu je uváděti. Zde použijeme 

 jich jen k tomu, abychom pojem phyllomové číšky přesně 

 vymezili a dle svých názorů rozšířili. 



Přijímáme-li tedy za receptaculum, čili phyllomovou číš- 

 ku, orgán v květu, který vznikl srůstem květních phyllomú,. 

 máme vlastně nejjednodušší případ receptacula v prosté sym- 

 petalní koruně. Sympetalní koruna skutečně vznikla konge- 

 nitalním srůstem původně volných plátků, o čemž máme 

 množství dokladů. Morfologicky se však taková sympetalní 

 koruna úplně rovná karpellovému semenníku, anebo trubce 

 tyčinkové, vzniklé srůstem kruhu tyčinek mezi sebou. I zde 

 máme v obojím případě srůst základních jednotek morfo- 

 logických, totiž listů. 



Další, velmi obyčejný typ vznikne, j^řirostou-li tyčinky 

 k vnitřním stěnám korunní trubky. I pro tento případ jsou 

 nám znamenitým dokladem sympetalní koruny, v nichž tento 

 morfologicky pochod velmi často nastává. Tímto jířípadem 

 blížíme se do značné míry dosud obyčejnému ponětí phyllo- 

 mového receptacula, které předpokládá radiální splynutí aspoň 

 dvou kruhů květních. Nejčastěji to bývají ovšem kruhy ka- 

 lišní a korunní, které ve směru radiálním spolu srostou; tím 

 způsobem, který velmi často bývá v této případnosti kompli- 

 kován pošinováním součástek jednoho kruhu na druhý, nabý- 

 váme třetího ponětí květního receptakula. 



Ačkoliv dosud nebyla sympetalní koruna vykládána ja- 

 kožto receptakulum, přece musíme právě tuto okolnost zdů- 

 razniti, poněvadž dle výše uvedené zásady, že totiž všechny 

 kruhy květních součástí jsou úplně homologické (vzniknuvše 

 z původně stejných, na ose spirálně sestavených listů), musí 

 býti morfologu úplně stejným, splynou-li kruhy tyčinkové a 

 korunní, anebo kruhy korunní a kališní. Produkt tohoto sply- 

 nutí musí být pak v obojím případě také homologický. Tak 

 či onak obdržíme vždy pohárkovitě vyhloubený orgán, složený 



