IQ III. Dr. Gustav Daněk: 



TTŠi morfologického a systematického významu, jako roze- 

 znávání spodních a svrchních semeníků. Tomu také nasvěd- 

 •ěuje velká stálost článkovaných květů (perikladií) v některých 

 rodech a čeledích, takže tento znak je velmi důležitou po- 

 můckou při posuzování příbuzenských vztahů v rostlinném 

 systému, jak už Velenovský ve své Morfologii a ve svém 

 dříve ještě v^^šlém pojednání*)? uvádí. 



Tím bychom v nejhlavnějších rysech podali přehled za- 

 jímavé otázky rostlinných číšek a problémů s tím souvisících 

 Na tomto místě budiž ještě jednou uvedena řada morfolo- 

 gických přeměn, jimiž rostlinná plastika z nejjednodušších 

 začátků dospěla až k organům tak komplikovaným, jako jsou 

 receptaculum a pericladium. Stupně ty jsou: 1. Sympetalní 

 koruna a srosto-plátečný kalich, 2. koruna, s níž splývají 

 tyčinky, 3. Kalich splývající s korunou i s tyčinkami v je- 

 •áiný homogenní útvar, 4. Kalich splývající s korunou, ty- 

 činkami i se semeníkem v polospodní — spodní semeník, 

 5. Kalich, koruna, tyčinky a gynofor srůstající dohromady 

 T stopkovitý útvar — pericladium. 



část II. (Teratologická.) 



V květnu a červnu minulého roku (1914.) ohledával 

 jsem květy CaprifoUacei na kvetoucím, živém materiálu bo- 

 tanické zahrady pražské a na jednom statném keři Weigelia 

 rosea podařilo se mi nalézti množství květů abnormně pře- 

 měněnj^ch. Shledal jsem všemožné přechody od květů zcela 

 normálně vyvinutých až ke květům tak pozměněným, že 

 sotva bylo lze na první pohled uhádnouti, že byly uvrženy 

 z Weigelie. 



Se stanoviska vyskj^tání se morfologických přeměn květ- 

 ních musíme na jednu věc upozorniti, Podivuhodným způ- 

 sobem vyvinuly se abnormální květy jenom na jediném keři, 

 ačkoliv po obou stranách jeho rostou taktéž keře Weigelia 

 rosea. Přirozeně, že těsně související keře rostou za úplně 

 stejných životních podmínek svého okolí. Půda jest ve všech 



') Velenovský: Die g-eg-liederten Bliiten. Beih. znm Bot. 

 •Ctrblt. B. Xll. H. 2. 1904. 



