Morfologické výklady o květních číškách. 27. 



část, resp. jedeu lalok blizny se přeměnil v prašný pytlíček 

 a tím že jeden organ spojuje v sobě funkci obojího pohlaví. 

 Tomu také nasvědčovalo zdánlivě to, že prašný pytlíček byl 

 pouze jediný. Od něho směrem vzhůru k bližně vystupoval 

 hákovitě zahnutý organ, který se 'spojoval v jednom místě 

 s pokračováním čnělky a tak uzavíral nahoře otvor. Případ 

 tento sám o sobě byl by téměř nevysvětlitelný. Poněvadž 

 ale se nám naskytlo několik přechodných typů, dospěli jsme 

 názoru, že jedna z tyčinek srostla právě tak jako v pří- 

 padu předešlém s čnělkou, následkem srůstu pak jeden prašný 

 pytlíček degeneroval a stopy jeho -zůstaly jen v jDodobě onoho 

 hákovitého výrůstku. Ku podivu však srůst byl tak dokonalý, 

 že na .první pohled téměř ani nebyl patrný. Při zvětšení a 

 náležitém osvětlení bylo lze aspoň v jisté délce pod místem, 

 kde prašný pytlíček přirůstal, sledovati původní srůst. Na 

 spodu zmíněného útvaru však ani touto cestou jsem nemohl 

 zjistiti, že by byl srostlý z původně dvou, tak od sebe od- 

 lišných orgánů. Chtěl jsem tedy aspoň na průřezu pod mi- 

 kroskopem sledovati srůst, ale objevil se mi pouhý obrázek 

 kruhovitého uspořádání pletiv jako v normální čnělce. Teprve 

 dosti vysoko bylo lze pozorovati' jakési rozlišení původní ty-r 

 činkové nitky a čnělky. Ěez nad místem, kde narůstal prašný 

 pytlíček, byl úplně skoro totožný s tím, který jsem shledal 

 na basi. 



Tento zjev jest pro morfologii srůstu rostlinných sou- 

 částí nesmírně důležitý. Dvě části květní mohou srůsti tak 

 dokonale, že splynou v jediný, při makroskopickém i mikro- 

 skopickém ohledání úplně stejnorodý útvar. Tou cestou pak 

 dospějeme k tak podivným organům, jako byl právě popsán. 



Téže kategorie byl asi též výše citovaný případ Bu- 



CHENAU-ŮV. 



Je-li tedy možný tak intimní srůst tyčinky s čnělkou, 

 pak tím oprávněnější jest srůst tyčinky s korunou a této 

 s kalichem, čímž dospějeme k základním ponětím receptacula, 



10. Dva důležité případy změn v postavení kališních 

 cípů jest třeba též zaznamenati. V prvním z nich, znázor- 

 něném na obr. 13. se odděluje jeden kališní cíp od semeníku 

 poněkud níže, než ostatní, namnoze splynulé s částečně roz- 

 loženými petaly. Na místě, kde měl ještě na spodní seme- 



