28 III- Dr. Gustav Daněk: 



nik přiléhati, jest patrno sbitiání dvou srostlý^ch koriui- 

 nich plátků. Posunuly se tedy dva petaly pod normální 

 inserci, a až k mistu, kde se odklání kalich, zachovávají na 

 povrchu semeníku svou barvu i konsistenci. Na straně vnitřní 

 však splývají s vnější stěnou semeníku jen v nepatrné délce 

 nad zmíněným petalem, pokračujíce dále zcela volně. Celou 

 věc můžeme si znázorniti nejlépe tak, že si představíme, ja- 

 koby semeník byl pevně obdán nejprve trubkou korunní,, 

 nahoře přecházející v cípy, a pak trubkou kališní, jejíž cípy 

 taktéž na vrcholu semeníku odstávají. A nyní bychom opa- 

 trným tahem odtáhli částečně jeden cíp kališní a dva korunní^ 

 čímž jsme semeník v těch místech obnažili. 



Výkladu zde ani není třeba, poněvadž lepšího dokladu 

 pro morfologický význam spodního semeníku sotva b^^chom 

 našli. Případ tento se blíží sice do značné míry abnormnímu 

 oddělování se cípů kališních od semeníka, popsanému sub. 7. 

 Zde však přistoupilo ještě, třeba ne. značné, ale přece bez- 

 pečně zjistitelné odstávání plátků korunních. 



Druhý případ jest vlastně opačným právě popsaného. 

 Zobrazen jest na obr. 14. Koruna není rozdělena, nýbrž za- 

 chovává svůj trubkovitý tvar. Kališní cípy vesměs normální, 

 čárkovité, zelené. Jeden z nich ale přirůstá asi do polovice 

 své délky k trubce korunní, při čemž část jeho k trubce 

 přirostlá, jeví snahu, pokud možno se jí přizpůsobit. Barva 

 přirostlé části přechází poněkud do růžová, a také massivní 

 povaha kališních cípů se zjemňuje. Přes to ale lze zcela 

 zřetelně pozorovati, že zde srostly skutečně dva organy. Vý- 

 klad také v tomto případě není nesnadný. Charakter recepta- 

 cula, srostlého z kališních a korunních plátků, se projevuje- 

 i nad semeníkem, v samotné koruně. 



11. Konečně zmiňujeme se ještě o dvou podivuhodných 

 změnách, které se staly se čnělkami v abnormně vytvořených 

 květech. Květy byly rozčísnuty jedinou trhlinou a vějířovitě 

 rozevřené, jako v případech uvedených sub. 1. Čnělka jednoho 

 z nich se rozdělila skoro po celé své délce ve dvě polovice, 

 z nichž jedna se od druhé obloukovitě odkláněla. Blizna pří- 

 mo stojící čnělky podržela původní tvar jediné společné 

 blizny, tvoříc dva laloky. Naproti tomu se vyvinula druhá 

 polovice blizny, nesené oddělivší se částí čnělky, v podobě 



