Příspěvek k seziiáuí dosahu meclia-ii. vlivů při vývoji skelettu. 5 



to viděli na praeparátech z ceK^ch lidských zárodků, které 

 byly podle methody ScHULTZE-ovy učiněny průhlednými. 

 Nejmarkantněji vystupuje nerovnost oissifikační plochy na 

 přední ossifikaění hranici žel)er. Celý pochod ossifikace lid- 

 ských žeber popsal jsem v samostatném pojednání, ke které- 



Obr. 1. 



iiiu si dovoluji odkázati.^) Ossifikační plocha jest tvaru ku- 

 želovitého, při čemž kužel, jehož hrot jest zakulacen, tvořen 

 jest chrupavkou, jež zapadá do tvarem shodné dutiny v kosti. 

 Na obr. I. znázorněno jest spojení chrupavky a kosti 5. — 8. 

 žebra levé strany lidského zárodku z 5. měsíce. Délka části 

 chrupavkové, vsunuté do kosti, měří u žeber 3. — 10. 3 — 4^/2 mm. 

 U prvých dvou žeber jest kužel kratší asi V jo mm., u volných 

 žeber 11. a 12. měří V2 — V4 mm. Podobnv' kužel, ale mnohem 

 kratší než u 4. — 9. žebra, se pozoruje také u téhož zárodku na 



"*) O. Srdínko: Poziiámky k vývoji žeber u člověka. Věstník 

 kr. c. společ. nauk. 1914. 



