6 VII. Prof. Dr. Otakar V. Srdínko: 



dolní ossifikačiií ploše ulny a radia; jinde nikde není. Při 

 pohledu z předu t. j. rovnoběžně s dlouhou osou žebra, máme 

 dojem, hledíce na přední konce kostěnných žeber, jako bychom 

 hleděli do dutých válečků neb stébel. Vidíme tedy, že existuje 

 'dlouhé, čepovité spojení chrupavky žeberní s kostí žeberní 

 v 5. embryonálním měsíci. Na praeparátech ze stadií embryo- 

 nálních mladších i starších i z individuí 1 — 26 roků starých 

 jsem se přesvědčil, že ono čepovité spojení se všude najde a 

 že čím je embryo neb člověk mladší, tím jest onen čep delší, 

 v opačném případě kratší a vrcholový jeho úhel větší. 



Mechanický význam kuželovité plochy ossifikační jest 

 samozřejmý. Aby bylo zabráněno odloučení chrupavky od 

 kosti žeberní v čáře ossifikační, což náhlým, silným tlakem, 

 jjůsobícím zevně na hrudník zárodku by se mohlo státi, vy- 

 tvořena jest pojistka ve tvaru chrupavkového čepu, hluboko 

 do kosti zasahujícího. Možno pak souditi z toho, že tyto čepy 

 jsou v žebrech proto tak mohutně vyvinuty, že vyvolány byly 

 skutečně mocným a častým tlakem, působícím ze zevnějšku 

 na klenbu oblouků žeberních a celé klenljy hrudníku. Mecha- 

 nický účel čepů lze tedy snadno pochopiti. Jaká však jest pří- 

 čina vzniku těchto čepů? Odpověď k této otázce zároveň bude 

 odpovědí k další otázce, proč ossifikace perichondrální před- 

 chází u dlouhých kostí ossifikaci enchondrální. Každý pár 

 žeber, upevněny' na páteři a spojený chrupavkami s kostí 

 hrudní, možno považovati za jeden nosný systém, který tvoří 

 klenutý oblouk kolem dutiny hrudní. Klenba tato určena jest 

 k tomu, aby zadržela veškeré nárazy a tlaky zevního světa, 

 směřující do dutiny hrudní. Na tlak často se opakující, který 

 hledí chrupavku v dlouhé ose jednak stlačiti, jednak ohnouti, 

 reaguje základní hmota jak chrupavky tak později kosti urči- 

 tou orientací svých trámců, v místě pak, kde děje se přeměna 

 v kost, způsobují síly, které hledí oblouk žeberní prohnouti 

 (tak působí na př. tlak na přední plochu hrudníku, směřují- 

 cího k páteři) vznik silného napjetí jednak tahu na přední 

 nebo zevní polovině kteréhokoliv myšleného příčného průřezu 

 žeberní chrupavky, jednak tlaku na vnitřní polovině téhož 

 řezu. Od povrchu zevní plochy (žeberní chrupavky) ke středu 

 průřezu a rovněž od povrchu vnitřní plochy ke středu myšle- 

 ného průřezu onoho napjetí ubývá. Ono silné napjetí na po- 



