české Drepanoldády. 3 



straiíiineum C. Mull., 10. Hijp. revolveus Schwartz^ 11, Hyp. 

 ifuciftatum Hkdw. h varietami due.s uzná vánými, 12. Hijp. 

 Mole)idoanuui Schimp. I^fi/p- Cossoni nepovažuje za dobrý 

 (Inili, spise za vai'ietii Il//p. rer)iicosuin a rovněž pochyliiije 

 i) pravosti druhové Il/jp. iKiiiiifolinni. Cíelkein jest jeho nazí- 

 láiií na Dyepmioklddy dobré a popisy jeho, založené na zna- 

 cích tnorfologiekých, json přesné. 



Od let osnidesátýcli do naší dol)y l)yla polymorfní tfito 

 skni)ina zpracována od četných autorii, však doposud nejsou 

 ustrUeny názory o jich systematickém rozdělení, naopak si 

 vehni odporují. Kolik autorů, tolik zde téměř různ5'ch systé- 

 mu, jež závisí vždy na nazírání jednotlivcově na hodnotu 

 druhovou. 



První diikladněji všímal si DrepanoMadů Dr. Karel 

 Sanio, který v letech 1880 — 1887 vydal pět rozprav,*) dle kte- 

 ]-ých nerozeznával mnoho druhii, nýbrž spoustu variet a fo- 

 rem několikátého stupně. Harpidia clělil ve 4 skupiny se 6 

 druhy. Mezi 7. liarpidía exanulata kladl toliko Byp. fliiitans, 

 ke kterémuž ostatní nyní uznávané druhy připojil co formy, 

 ve skupině II. Ilarpidia inter media uvádí Hyp. interní edium 

 š ^s revolvens, v ///. skupině Harpidia distincta Hyp. uuci- 

 hatitni a ve I]\ skupině Harpidia adiinca Hyp). aduncum a 

 11 yp. lycopodioides. S Hyp. aduncum spojil veškeré nyní 

 uznávané druhy té skupiny a k Hyp. lycopodioides připojil 

 nynější Dřep. vernicosus jako var. (i. Zajímavo jest, že roze- 

 znával Sanio značný počet různých liastardů, o jichž ceně lze 

 velmi snadno pochybovati. K bližší informaci o systemati- 



■) 1. Coinuientatio cle Harpidiis eiiropaeis induela. (Bot. Zen- 

 tralbl. 1880. Nr. 11.) 



2. Additanientum in Hypni adiinei cognitioueni. (Bol. Zeii- 

 trali)!. Bd. V. 1881, p. 93—95.) 



3. Additaineiitum seciniduin in Harpidioruni eog-nitiononi. 

 ÍP,nt. Zcnlralbl. Bd. XIII. 1883, ed. 15, p. 425—440.) 



4. Besehreibting der Harpidien, welclie vornehmlicli von J)v. 

 Anicll valirend der schwedií-:clicn Expedition nach Sibirien i. J. 

 187(5 goannnelt wurden. (Bihang- lili K. Svenska Vet. — Akad. Hand- 

 lingar. \iú. X., 1885. Nr. 1.) 



5. Bryolog-. Fragmente I. (Hedwigia, 1887, p. 87—109.) 



6. Bryolog. Fragmente II. (Hedwigia, 1887, p. 129—169.) 



7. Bryolog. Fragmente III. (Hegwigia, 1887, p. 194—214.) 



